Traducerea: spirake
Sincronizarea: Florian
Ești în așternuturi cu Sasha, la WZAB, Universitatea Pendleton.
- Încă mai vorbești...? - Jane. Anul doi.
Ai furat anticoncepționalele colegei tale de cameră?
Până acum n-a băgat de seamă. Totdeauna i le-am înlocuit cu aspirine pentru copi.
Arată la fel. Acum e însărcinată și trebuie să părăsească școala.
Cum dracu' o să-mi găsesc o nouă colegă de cameră?
Doamne!
Următorul telefon.
Te rog fă-l.
- Ai rămas fără benzină? - Da, plinul te rog.
Spectacol de ciudați.
Domnișoară...
Te rog, poți să intri un minut?
Ce e?
La telefon e compania de cărți de credit.
- E vreo problemă? - Vor...
...să vorbească cu tine.
Așteaptă un minut.
Nu, nu mă atinge.
Dă-mi drumul.
Stai!
E cineva pe locul din spate!
Ești în așternuturi cu Sasha, la WZAB, Universitatea Pendleton.
Telefon.
Aici sunt. Felicia, cu ce te pot ajuta?
- E nițel cam jenant. - Dă-i drumul, Felicia. Scuipă tot.
Exact asta e problema, N-am scuipat tot.
- ți-ai făcut un shake cu proteine? - Mă simt rău de tot.
Îi simt cum viermuiesc prin mine. Mi-ar trebui pompat stomacul.
Singurul lucru care ar trebui pompat e aerul din capul tău.
Sunt de acord cu practicile tale sexuale.
Pentru ca lumea nu e încă pregătită să-ți primească progeniturile.
Dar știai că ingerarea fluidelor corpului e unul din "nu" - urile safe-sexului?
Dă pe gât vreo două înghițituri de Pepto.
Și data vitoare fugi de lângă vulcan înainte să erupă.
Și cu asta s-a mai terminat încă o noapte. Sasha semnează de plecare.
- Parker, de unde scoate toate astea? - Citește fiecare articol al lui Cosmo.
Îi zice Biblia ei.
Parker, termină povestea despre Stanley Hall.
Tpul ăsta era profesor în campus cam acum vreo 25 de ani.
- Ce preda? - Fizica, sau vreun alt rahat.
Patologia Psihologiei... dacă vrei să spui corect povestea.
Nu asta e poanta poveștii hârțogarule.
Oricum, tipul ăsta o ia razna, devine complet nebun.
Ia un cuțit de vânătoare și se plimbă prin Stanley Hall.
Bate la fiecare ușă.
Și fiecărui student care deschide...
Îi taie beregata de la o ureche la cealaltă cu cuțitașul.
Termină un etaj întreg -
Înainte să se înjunghie singur direct în inimă.
Și de aici comemorarea anuală a frăției Omega Sigma Phi.
- Comemorați un masacru? - Poți să fi sigur.
Parker, când s-a întâmplat asta acum 25 de ani, tu erai...
...în anul doi?
Foarte nostim.
Fiecare campus are câte o poveste de rahat.
- Mulțumesc. Unde e dovada? - Tocmai asta e.
Pendleton a știut foarte bine că înscrierile vor avea de suferit.
Așa că, de conivență cu mass media națională și cu alte surse...
Lee Harvey Oswald? Sau era Jack Ruby?
Nu, era tipul ăla de la FBI care purta lenjerie de damă.
El a fost cel care a mușamalizat totul.
Asta e camera de știri, trebuie să plec.
Paul, dacă o să mai fie vreo infecție cu E. Coli la cantină -
Vreau să iei în contul meu cel mai mare și mai suculent burger.
Articolul ăla aproape că mi-a adus Pulitzer-ul pentru studenți.
Nu suportă o poveste mare dacă nu-și pune adăugirile.
E așa copilăros.
- Îmi făcea ochi dulci? - Probabil că era vreo oglindă acolo.
La dracu'! Să-l invit eu undeva?
Dacă povestea lui Parker e adevărată, de ce N-au dărâmat Stanley Hall?
- Povestea e doar o legendă. - Și care e problema?
Natalie, astea sunt jumătate din motivele pentru care m-am transferat aici.
Ce se întâmplă dacă spui de cinci ori "Bloody Mary"?
Persoana de lângă tine se întreabă cum de-ai ajuns la facultate.
- Ești speriată, Natalie. - Da, sigur.
Atunci haide.
- E momentul să sculăm morții. - Poți să crezi una ca asta?
Bloody Mary...
Bine, nici un răspuns. Poate se ecranează.
Haide.
- Ai strigat? - A vrut să scoale morții.
- Nu băieți din frăție cu bărbi pufoase. - Mi-a luat o lună să-mi crească.
Asta faci tu în timpul tău liber, Damon? Încerci să sperii oameni?
Numai când văd două ratate care încearcă să învie morții.
- Nu vedem mâine la școală. - Din nefericire.
Scârbă.
Era normal înainte de depunerea jurământului.
Îmi pare rău.
Stinge dracului lumina!
Îmi pare rău.
Săptămâna trecută am vorbit despre diverse tipuri de folclor
și despre societățile care le-au creeat.
Astăzi vom trece la obiect.
O bonă primește telefoane de amenințare.
Și în urma investigaților, își dă seama că provin de la etaj.
Exact din camera în care a lăsat să doarmă copilul de care trebuia să aibe grijă.
Cine a mai auzit asta?
- I s-a întâmplat unei tipe pe care o știu. - Da, sigur.
Sigur că toți ați crescut cu impresia că asta s-a întâmplat în orașele voastre.
Dar nu-i așa.
"Bona și bărbatul de la etaj" este ceea ce numim -
O legendă urbană.
Folclor contemporan dat drept poveste adevărată.
Există variațiuni ale acesteia începând de prin 1960.
Toate conțin aceeași amenințare culturală:
"Tinerelor, vedeți-vă de copii sau vi se va întâmpla ceva rău!"
Scuză-mă.
E ceva amuzant ce vrei să ne spui și nouă?
Poate că amenințarea culturală este: "Nu sta cu copii mici."
De ce nu vii încoace ca voluntar pentru experimentul meu?
- Bună idee. - Acum, domnișoară.
Vin.
Probabil că o să supraviețuiești.
- Ai mai mâncat de-astea înainte? - Da, sunt Pop Rock.
Ia câteva.
ți-e sete?
Ai auzit că nu trebuie să mănânci Pop Rocks și să bei acidulat?
Se spune că stomacul și intestinele îți explodează.
A murit careva dintre cunoștiințele tale așa?
Mikey.
Din reclamă. "Dă-i lui Mikey, el mănâncă orice."
- La el te referi? - "Lui Mikey îi place."
Dar dacă ți-aș spune că ăsta e Mikey?
Lucrează ca director în New York. Atunci ai bea?
Eu o fac.
Sifonul tău.
Mai trăiește.
Cum v-am spus, povestea asta nu e decât o legendă urbană.
O să explodeze!
Să sune cineva la 911!
- Mulțumesc pentru ajutor, domnule Brooks. - E strălucitor.
- E un mare dobitoc. - Da, dar pe cine a păcălit?
Ce e?
N-ai voie să citești asta.
- A fost la Pendleton? - Ar fi trebuit să te duci la NYU.
- Tragic. - Bună, Paul.
- E adevărat? - Sper, altfel am dat de dracu'.
Ce vrei să faci? Nu poți lua toate copiile.
Tu ai scris prostiile astea incendiare?
Citatele despre cât de șocați suntem sunt ale dvs, domnule decan Adams.
Ascultă aici, singurul lunatic din acest campus tu ești.
Pot să citez asta?
Pendleton a fost numită cea mai sigură universitate din țară.
Și poți fi sigur că am de gând s-o păstrez așa.
Mulțumesc, Reese. Am s-o bag în ediția despre siguranța în școală.
Ce zici de niște interviuri? Reacțile studenților la tragedie.
- Sunt întristat și mișcat... - A fost viața cuiva.
- Te-ai gândit la asta? - Nu.
Dar datorită poveștii mele, 3500 de studenți o vor face.
Haide.
Cadavrul decapitatat lui Michelle Mancini a fost găsit în mașina ei.
Probabil că atacatorul s-a ascuns pe locurile din spate.
Continuă căutarea lui Michael McDonnell, un proprietar de benzinărie.
Poliția roagă ca, oricine deține informații de orice fel să îi contacteze.
David McAree transmite live.
- E groaznic. - Spuneau că asculta emisiunea mea.
Vocea mea a fost ultimul lucru pe care l-a auzit.
Și dacă e un somnambul?
- Eu plec în weekend. - O cunoștea cineva?
- Stătea în Daly. - Nu.
Hei, călător spațial.
Nu, n-am cunoscut-o.
- De fapt, am cunoscut-o. - Da?
Da, și-mi va fi dor de ea... fiindcă fata asta dădea grozav cu capul.
Te-ai prins? Cu capul! Haide.
- Tosh, îmi pare rău pentru aseară. - Să nu se mai întâmple.
uite, ți-au scăpat astea.
Tosh... scuză-mă.
E și telefonul meu.
Hei, e Brenda. Păreai cam ciudată astăzi. Sună-mă.
Natalie, aici e mama. Te sun să văd dacă ești în regulă.
Nu e groaznic ce s-a întâmplat cu Michelle? Te rog sună, bine?
Am trecut să văd dacă nu vrei să vii pe-acasă.
- Îi găurim nasul lui Hootie. - Hootie e un cățel.
- Nu văd de ce să nu fie înțepat. - Nu, e în regulă, Damon.
- Tu ești în regulă? - Da, mi-e bine.
Nu trebuie neapărat să mergem acolo, putem merge oriunde să stăm de vorbă.
Nu dau pe dinafară, dar pot, din când în când să fiu un ascultător bun.
Vrei ceva să te încălzească?
E un proces ușor.
Deci tu și Michelle ați fost prietene?
- Și ce s-a întâmplat? - Prefer să nu vorbesc despre asta.
Înțeleg că nu vrei să-ți deschizi inima.
Dar vreau să știi că eu știu exact prin ce treci.
- Da? - Sigur.
Am pierdut pe cineva apropiat.
Prietena mea...
- A murit. - Îmi pare tare rău.
A fost bolnavă un timp. Avea un...
...sindrom.
După asta, mult timp m-am temut să mă mai apropi de cineva.
Dar pe urmă mi-am dat seama: "De ce sunt așa de egoist?"
- Am atâta dragoste în mine. - Da?
- Și tu ai nevoie de dragoste. - Da?
Ești singură. Ai nevoie să te eliberezi.
Un bărbat poate avea grijă de problemele astea.
Și presupun că tu ești bărbatul?
Știi asta.
Bună încercare. A fost chiar o interpretare reușită a unui rol de ființă umană.
Înțeleg că te temi, dar nu mai trebuie să-ți fie frică.
- Nu te teme să iubești. - Pornește mașina, imediat.
Încerc să te ajut. Nu trebuie să te porți ca o cățea.
Nu mă prefac, crede-mă.
Nu vrei să te gândești că s-a terminat? E vorba de vindecare, Natalie.
Un ochi vânăt sau doi, Damon. Tu hotărăști.
Vreau să fac un pipi. Vin imediat.
Porcule.
Damon, scutur-o și hai.
Haide.
Damon!
Nu porni mașina.
ăsta e sfârșitul vieții tale împuțite, de drogat nenorocit!
Pentru el a fost ușor, pentru că n-a știut ce-l lovește.
Dar tu mai bine ți-ai da seama ce te paște.
- Ce-ai pățit? - Cineva l-a omorât.
E chiar dincolo de pod.
Nu văd nimic. E sigur aici?
Nu-nțeleg. Mașina era aici.
- Ce-ai luat? - Nimic. Mașina era exact aici.
- Aici? - I-am văzut cadavrul. L-am atins.
- Probabil că era criminalul lui Michelle. - E imposibil.
Polița l-a arestat pe proprietarul benzinăriei astăzi după amiază.
Era un manechin. Damon folosește mereu câte unul.
Are o păpușe în mărime naturală, dar probabil că tu nu știi de ea.
Damon era mort.
Damon este cel mai tare farsor din campus.
Odată a convins o fată că e unul dintre frați Hanson, ca să se culce cu el.
N-ar trebui să fie și el aici ca să se amuze?
Este weekend-ul cu excursia de snowboarding.
O petrecere a burlacilor cu niște colegi din liceu.
Stai nițel. Zgârieturi pe tavanul mașinii.
Nu v-ați prins? E exact ca-n legenda aia urbană.
- Despre ce vorbești? - Wexler a spus la toată lumea.
- Un tip și-o tipă într-o mașină. - Ieșeai cu el?
Tipul iese din mașină, și fata îl găsește spânzurat de un copac.
Știa povestea de la școală. Și a pus la cale toată chestia.
Era singura cale de a face o fată să spună despre el că era agățat.
Nu mai e și o poveste cu un tip cu toporul pe bancheta din spate?
- Mama încă mai verifică bancheta din spate. - Așa a murit Michele Mancini.
- Ce vrei să spui? - Poveștile devin realitate.
Ce o să facă în continuare? O să pună ouă de păianjen în guma de mestecat?
O să înghesuie un guzgan în fundul vreunei celebrități?
Sună-l pe Damon la Killington. O să vezi că e acolo.
- Tosh, pot să... - Ce?
Nimic.
Era un tip blond care a sosit azi dimineață împreună cu grupul.
- Damon Brooks? - Nu-ți pot spune asta.
Camera nu-i pe numele lui și nici pe cartea lui de credit.
Pot să preiau mesajul, dar nu pot garanta că o să-l ridice.
E cineva acolo?
Uite ce am găsit. O ediție veche din Kama Sutra...
...cu ilustrații.
- Crezi că Parker o să se bage? - Are de ales?
Ce-i aia?
- Încă nu ești... - Nu știu.
Asta e.
- Asta sigur nu e un mit. - Ce?
Pentru inițiere, membri bandelor conduc cu luminile stinse.
Când cineva dă claxoane luminoase de avertisment, îl omoară.
De-asta nu avertizez eu pe nimeni de nimic când conduc.
- Oricum, am ceva de lucru. - Ne vedem mai târziu, Sasha.
Pare că Elvira scoală ceva mai mult decât morții acolo.
Iartă-mă. Nu mă uit.
Mai bine i-ai verifica pulsul. Așa arată de ani de zile.
Hei, Paul.
- Cum îi e? - Încă n-am vorbit cu ea.
Ne vedem mai târziu.
Știm că ți-e greu, dar trebuie să înțelegem -
Dacă ai auzit vaiete, de ce n-ai aprins luminile.
Am crezut că Tosh se culca cu cineva. N-am vrut să văd.
- Deci n-ai văzut pe nimeni? - Am simțit...
- Ai văzut pe cineva în cameră? - Nu.
Știai că Tosh era maniaco-depresivă?
A vopsit jumătate de cameră în negru. Aveam eu o idee.
- Nu sunt semne de luptă. - Ce vrei să spui?
- Pare a fi o sinucidere tragică. - Nu.
Cine a scris, "Nu te bucuri că n-ai aprins lumina"?
Cam morbid pentru o scrisoare de adio.
Îmi pare așa de rău. ți-e bine?
Sigur că nu. Ce întrebare stupidă.
Cine ar fi crezut că ar face așa ceva?
- Vrei o cafea? - Nu, vreau să rămân puțin singură.
Știu că e un moment foarte prost pentru tine.
- Pot să-ți pun câteva întrebări? - Nu dau interviuri.
Nu vreau să vorbesc despre Tosh. Vreau doar să știu...
Poți să-mi spui despre asta?
- Cum ai obținut-o? - Am luat legătura cu liceul lui Michelle.
Liceul tău.
- De ce nu spui că ai cunoscut-o? - Ca să poți să-i exploatezi moartea?
Îmi fac doar meseria. Ce trebuie să fac? Să-ntorc spatele la o crimă?
- Sau o sinucidere? - N-a fost sinucidere.
A fost omorâtă, ca și Michelle și Damon.
Damon?
Dacă vrei, putem merge undeva să vorbim.
Neoficial.
- Nici tu nu mă crezi. - Nu asta am spus.
Dar ideea unui ucigaș în serie după legende urbane...
E cam trasă de păr.
- Nu crezi că e posibil? - Ba da, e posibil.
Dar poate că totuși tipul de la benzinărie a omorât-o pe Michelle.
Poate că Damon e la snowboarding.
Poate că Tosh s-a sinucis.
Dacă e adevărat, atunci de ce așa? De ce acum?
- În noaptea asta e a 25-a aniversare. - Ce vrei să spui?
Masacrul de la Stanley Hall.
Ţi-am spus că povestea asta nu e adevărată.
Ești sigur?
Dacă e vreun adevăr în povestea cu Stanley Hall, ar trebui să fie aici.
- Asta e arhiva ta macabră? - Realitatea e macabră, da?
Eu sunt doar mesagerul. 71, 72, 74...
73 nu e aici.
- Cât ai lucrat aici? - Prea mult.
Știi ceva despre Stanley Hall?
- Despre ce vorbești? - A murit cineva acolo?
Te rog, chiar avem nevoie să știm.
Vorbește cu Wexler.
E în timpul programului lui. Ar trebui să fie acolo.
Ferește.
Vrei să te uiți la asta...
- Asta vă învață la școală? - Am picat la "etica jurnalismului".
Paul!
- A plecat? - Da.
Pot să te ajut cu ceva?
Intri în biroul unui profesor, și pe urmă îl acuzi de crimă.
Am găsit toporul.
Ăsta e materialul meu didactic, îl folosesc la clasă.
- N-a fost folosit în nici o crimă. - Spune-ne despre Stanley Hall.
Prof. Wexler, Reese, pot să vorbesc un moment singur cu ei?
Natalie, m-am hotărât să mă uit în dosarul tău personal.
Condamnată cu suspendare pentru punere în pericol din culpă.
- Am fost deja acceptată aici. - A fost un noroc.
De obicei nu primim studenți cu cazier.
Iar tu, nu mai ești la ziar, începând din clipa asta.
Nu poți face asta. Decanul nu poate dicta politica editorială.
Nu eu te-am concediat. Editorul tău a făcut-o. Am vorbit acum o oră.
Vă doresc un weekend plăcut.
Punere în pericol din culpă? Asta e mai mult decât dacă treci peste semnul de stop.
- Nu vreau să vorbim despre asta. - Okay, hai să vorbim de cariera mea.
- Pare limitată. - Era în liceu. E gata.
Are vreo legătură cu Michelle Mancini?
Vreau doar să știu ce se petrece aici.
Nu cred că mai cred ceva din toate astea.
Nici nu am crezut vreodată.
Va fi unul umed, cu vreo zece centimetri de ploaie.
vântul va bate cu 75 Km/h prin aproape tot New England.
Autoritățile locale sfătuiesc pe toată lumea să rămână în casă.
Brenda!
N-o să mi se întâmple nimic.
De ce-ți faci asta? Trebuie să te oprești.
Am cunoscut-o pe Michelle Mancini.
Am fost la liceu împreună.
Nu ne-am vorbit de doi ani.
De ce?
Într-o noapte eram în mașina mea. Michelle conducea.
Auzisem povestea despre inițierea bandelor.
Ea voia să facă o farsă. A stins farurile.
A așteptat până când o mașină
ne-a semnalizat cu farurile și a trecut pe lângă noi.
Când în sfârșit cineva a făcut-o...
.. a întors la 180 de grade și a început să-l urmărească.
Dădea claxoane luminoase și râdea.
Și eu râdeam la început...
...dar am ajuns să mergem prea repede.
Am vrut să-i spun să se oprească...
...dar n-am făcut nimic.
Apoi cealaltă mașină a pierdut controlul și a ieșit din șosea.
Era de vârsta noastră.
Până să ajungă ambulanța a murit.
Curtea a fost blândă cu noi. A fost pedeapsă cu suspendare.
N-am putut să o iert niciodată pentru ce a făcut.
Nici pe mine nu m-am putut ierta că n-am făcut mai mult ca să o opresc.
Doamne, ce îngrozitor... pentru toată lumea.
- O să mă duc acasă câteva zile. - Ar trebui să te distrezi.
- Promiți că n-o să mă lași singură? - Promit.
Numai să nu mă încurc cu vreun ziarist drăguț, cu ochi albaștri.
- Termină! - Ești nițel nervoasă?
De loc. Doar că mă gândeam...
Și eu. Mai pune câțiva paznici în plus weekend-ul asta, așa, la o adică.
- La o adică de ce? - Cu sinuciderea și Mancini...
Acum nu pot să găsesc un băiat pe care îl cheamă Damon Brooks.
Nu e dat dispărut. E weekend.
O fi prin vreun motel cu vreo tipă sau cu vreun tip, sau cu o fermă de animale.
- Tu n-ai avut niciodată 18 ani? - Nu de felul ăsta.
Nu sări peste cal.
Nu lua legătura cu vreun părinte sau cu poliția fără permisiunea mea.
- S-a înțeles? - Înțeles. Noapte bună, domnule.
Așa băiete!
Ascultă.
țipătul ăsta este un strigăt real de ajutor al unei fete care este omorâtă.
- Glumești. - Nu.
De-aia sună așa de real. A fost luat de pe o bandă de la 911.
Grozav.
Tu ai făcut-o.
- Deja încep să regret. - Vrei ceva de băut?
O bere.
Stanley Hall nu e o legendă și a fost un supraviețuitor în noaptea aceea.
Se leagă perfect. Pendleton a mușamalizat Stanley Hall.
Wexler își ține gura și s-a ales cu o slujbă pe viață.
- De ce ar face-o? - Îl roade.
În fiecare an e mai trăznit. Anul ăsta a sărit din grafice.
- Trebuie să chemăm poliția. - Am încercat deja.
Decanul mi-a luat-o înainte. I-a avertizat să se aștepte la telefoane de farsă.
Le-a dat chiar numele noastre.
Uite ce e...
Îmi pare rău că m-am îndoit de tine înainte.
Ce?
Ce vrea să îmi facă?
Mi-e așa de frică.
Hei, ascultă-mă.
N-o să ți se întâmple nimic. Îți promit.
Tu nu pierzi vreamea, Natalie?
Uite, e light.
- Ce-a fost asta? - Am dat-o în bară.
- Aproape că mi-ai provocat un infarct! - Bau.
Nu e voie în clădire după zece seara.
Noapte bună și ție.
Alo.
Ce?
Lasă-mă să-ți vorbesc o secundă.
Încearcă să termini petrecerea devreme. Natalie a avut dreptate tot timpul.
Nu mai spune nimic. Ascultați, toată lumea. Dați muzica încet.
Paul crede că ar trebui să terminăm petrecerea.
Spune-le de ce trebuie să se ducă acasă.
E un ucigaș în campus.
Stai să ghicesc. Omoară oamenii...
...pornind de la legende urbane.
Am eu o legendă de care se poate să nu fi auzit, Paul.
E despre un jurnalist mediocru.
Își dă seama că n-o să scrie toată viața decât sfaturi pentru grădinărit.
Are nevoie de o poveste cu adevărat fierbinte. Ceva tare de tot.
Așa că profită de instinctele lui ucigașe -
Și începe să omoare oameni, într-o manieră de roman.
Pe baza legendelor urbane.
De ce nu mai bei ceva?
Ar trebui să pleci și să lași lumea să se distreze.
Stai aici. Mă duc după ajutoare.
- Ești așa un ticălos. - Mă prosteam.
Mă duc la stația radio.
Cine e iubita mea?
Asta e iubita mea!
Haide.
- O să muriți în noaptea asta. - Pe bune?
Hai că vedem. Telefonl vine din casă.
Oare să fie o legendă urbană? Am dreptate?
Nu deveni brusc timid. Mai e una cu bona.
Care primește telefoanele alea înfricoșătoare.
Și vin de undeva din casă, nu?
- Da' eu nu stau cu copii. - Ai greșit legenda.
Asta este despre cucoana care și-a uscat câinele la microunde.
Nenorocit bolnav!
Nu te pune cu mine.
- Ești sigură că e sânge? - Da, sunt scăldată în el.
- Toate unitățile răspund la apeluri. - Știi pe cine ascundem?
Sunteți aici ca să serviți și să protejați, da' puțin vă pasă!
O s-o fac singură.
Aici Paul. Lasă un mesaj.
Încercai o poziție nouă și ai înțepenit?
- Nu-s țeapănă, el e. - Relaxează-te.
Am văzut când i s-a întâmplat asta unui câine, odată.
Uite ce faci...
Alo?
Sunteți aici?
Ajutor!
- Se întâmplă ceva. - Nu, se preface.
Ajutor! Te rog!
E bună.
Ajutor!
Cineva, vă rog, ajutor!
Vă rog, ajutați-mă!
Natalie! Ajutor!
Te rog, nu vreau să mor.
Paul!
Sasha e moartă.
- Unde s-a întâmplat? - La stația radio.
De ce ai plecat? ți-am spus să stai în casă.
- Unde ai fost? - Am alergat prin campus.
Nu dau de Reese nicăieri.
E mort.
A dracului furtună.
Trebuie să ieșim din campus și să găsim ajutoare.
- Ce faci? - Verificam...
ți-am spus că telefoanele sunt moarte.
Natalie, sunt de partea ta.
Haide.
Mergem în oraș să găsim un telefon.
- Am auzit-o pe Sasha la radio. - A murit.
- E sigur? - Hai să ne cărăm de-aici.
Domnule decan Adams, aici e Reese.
Ești acolo?
Ai numărul meu. Folosește-l.
- Nu-ți miroase a ceva? - Nu.
Oprește la benzinărie și vezi dacă merg telefoanele.
- Mă întorc imediat. - Bine.
- ți se face rău aici. - Da.
Îmi pare rău că am fost așa de scârboasă în legătură cu tine și cu Paul.
Voi doi vă plăceți. Ar trebui să fiți împreună.
Cum ziceam, e tot al tău.
Natalie!
- Unde te duci? - Înapoi în campus.
Natalie!
Brenda?
Stai!
- Ce e? - Mă urmărește cineva.
- Ești în regulă? - Nu.
Am o haină aici.
Nu te mușcă.
- Lasă-mă aici. - Ce?
- Ce faci? - Te rog, lasă-mă să cobor.
Ușa nu se deschide din interior.
Oprește!
Ce ai?
Copii idioți!
E el.
Mergi mai departe.
Mai repede!
Alo. E cineva?
Ajutor! Mă auzi?
Cineva să mă ajute!
Vă rog, ajutor.
Te-am prins!
ți-ai dovedit prietenia față de mine.
Să bați atâta drum ca să mă salvezi fără să te gândești la tine.
Foarte înduioșător. Pardon?
Nu-nțeleg nimic din ce-mi spui, păpușe.
Dacă îți scot călușul, trebuie să-mi promiți că n-o să țipi.
Numai Dumnezeu știe că mi-a ajuns cu Sasha.
Ești nebună!
Prefer termenul de "excentrică".
- Cred că poți să spui că sunt sărită. - De ce?
De ce?
Încă nu te-ai prins, nu?
Ei bine, din fericire pentru tine, am suport vizual.
Iată-mă, Natalie, cu prietenul meu.
Dragostea vieții mele.
Tu ți-ai găsit iubirea vieții tale?
Sigur că nu. Ești prea preocupată de tine însăți ca să te deranjezi.
Îți sună cunoscut, Nat?
Ding, ding, ding!
Îl chema David Evans.
Cel cu care, prietena ta și cu tine v-ați hotărât să vă distrați.
David și cu mine urma să ne căsătorim imediat după absolvire.
N-a avut bani de inel...
...așa că mi-a dat asta în loc.
În noaptea în care l-ați luat de lângă mine!
- Nu eu am fost. - Dar era mașina ta!
Erai acolo, Natalie.
Nu mi-ai spus -
Că ți-e greu să te ierți?
Ca prietenă, pot să te ajut în direcția asta.
- Răsplata e o porcărie, nu? - Ai nevoie de ajutor.
Am încercat o terapie. Evident, nu m-a ajutat.
Și trebuie să spun că îmi place să mă joc cu capul tău.
Te-ai folosit de o legendă urbană ca să-mi ucizi prietenul. Și acum...
- Ce-o să faci? - Legenda mea preferată...
"Furtul de rinichi."
Pe-asta o știai? un tip e agățat de o tipă într-un bar.
În camera ei de hotel îl droghează.
Când se trezește, este într-o cadă plină de gheață, fără un rinichi.
Se presupune că îl vând. Nu cred că s-a întâmplat într-adevăr...
...până în noaptea asta.
- N-o să scapi cu asta. - Ba sigur c-am să scap.
Am criminalul ideal în mașina lui Paul. Wexler!
- Ești bolnavă. - Profesorul își ucide studenții.
Și apoi se sinucide, așa cum își predă și cursul.
Al dracului de curat!
Gata cu vorba, Nat. N-am anestezic.
- Sper să intri în șoc. - Te rog, nu fă asta.
Nu vrei să fii o legendă urbană? Acum toți prieteni tăi sunt.
Cățea proastă!
O să-mi facă plăcere să te privesc cum sângerezi până mori.
ăsta e un rinichi?
Sau e ficatul?
Întotdeauna am fost așa de slabă la anatomie. Ei bine, ce contează?
Primul organ pe care îl văd, îl scot.
Lasă arma!
Grozav! Polițist de închiriat în ajutor.
Mâinile sus. La perete, cățea psihopată și nebună.
O să fie bine.
Mișcă!
Nu mișca.
Nu mișca dracului.
Rahat! Un glonte în cap. Nu e chiar o legendă urbană.
- N-o să-l aducă înapoi. - Știu.
Dar o să aducă un Paul mic și devastat, direct la mine în brațe.
Eu o să-l primesc și el o să-și primească Pulitzer-ul.
Ce credeai, că o să te las să-mi iei doi bărbați din viață?
Foarte bine.
- Nici că puteam să plănuiesc mai bine. - Crezi?
Am dat-o în bară când Natalie a eșuat cu decanul.
Dar asta... asta e exact ce îmi trebuie.
- Încă ceva, totuși... - Ascult.
o să am nevoie de niște detali despre cum Wexler i-a omorât pe fiecare în parte.
- Ai putea să mi le dai. - ți-ar ajuta cariera.
Vom fi așa de tari împreună, Paul.
Și voi fi foarte recunoscător.
- De ce nu-mi dai pistolul? - Ești dulce, Paul.
Dar nu chiar așa de dulce!
Pe care să-l omor întâi?
Ala, bala...
...portocala.
O să mă împuști?
Ce fel de prietenă ești?
Natalie, dă-mi pistolul.
- Ești în regulă? - Nu.
Reese.
Am crezut că o să trebuiască să ajung polițist înainte să mă lovească un glonte.
- Stai jos. O să chem ajutoare. - Repede.
- Crezi că Reese o să scape? - Asistenții sunt pe drum.
Și asta va deveni o legendă. O să se schimbe nițel cu timpul.
Brenda va deveni tip.
Tu o să devii polițist.
- Eu o s-o sfârșesc într-un azil de nebuni. - Dacă ar fi o legendă urbană...
...când ajungem la cotitură?
Râul era umflat, din cauza furtunii.
N-au mai găsit trupul niciodată. Nu era acolo.
- Rahat. - S-a întâmplat chiar aici, la Ashton.
- Fiecare campus are o poveste de rahat. - Unde e dovada?
Ați ascultat? Toți se acoperă.
Gândiți-vă. Cine s-ar înrola să vă omoare?
Da, Natalie este vara fostei mele colege de cameră.
Și Brenda e o fată din reclama aia de la Noxzema.
- Mă crede cineva de aici? - Nici o șansă.
- Eu te cred. - Mulțumesc.
- Dar n-ai spus-o corect. - Nu?
De loc. Ascultați aici. Așa e de fapt povestea...