-= www.OpenSubtitles.org =-
Traducerea şi adaptarea: ASO, Dorol, SunnyBoy subs.ro team (c) www.subs.ro
Sincronizarea: "roeduard" pentru varianta "Village.of.the.Damned.1995.720p.WEB-DL.H264-WEBiOS"
- Ai auzit ? - Ce să aud ?
Barbara ?
Ai auzit aia ? Aş putea să jur că am auzit şoapte.
Îmi citeşti gândurile, asta e.
Gândurile mele par nişte şoapte.
Da ?
La ce te gândeai ?
Te iubesc, Doc.
Chiar e amuzant să te trezeşti înainte de zori, îţi spun.
Frank ?
- Ai terminat noaptea trecută ? - Nu.
Dragă, e 5.45.
E important.
Ok.
Mersi.
Ok.
Asta-i tot.
Heliu pentru baloane !
Iau un recipient de la Harold după ce te las...
... după instrucţiunile tale.
Eu m-am gândit la asta ? Tare.
Trebuie să încep să mă ocup de chestia cu delegarea.
Ei bine, Mrs. Magoo, cred că de asta v-au făcut director.
Aşa o fi.
- Dragă, nu fuma. - Haide ! O să mă faci să mă lovesc.
O să mă las de fumat când o să te decizi să rămâi însărcinată, da ?
Hei !
- Salut ! - Salut.
- Ai grijă. - Aşa.
Ai grijă.
Eşti ok ?
Jill !
- Cine-i bucătarul ? - Oliver.
Minunat, îmi plac hot dogii arşi.
Mersi. Deci când se întoarce acasă Ben ?
Peste 6 săptămâni, patru zile şi nouă ore.
Ok, ai grijă la margini. Nu împrăştia. Am înţeles.
S-o ducem aici.
- Callie, ce faci ? - Frank. Bine. Mă bucur să te văd.
Unde-i heliul meu ?
- Spune-mi că mă iubeşti, baby. - Nu, până nu-mi dai heliul.
Acuşica. Imediat, dragă.
- Vino aici. - Ok.
Uite-o pe Jill. Am primit chitanţele.
- Ce faci ? - Ce naiba faci ?
- Bine, pa. - Pa. Ne vedem mai târziu.
- Barbara ! - Frank !
Bună dimineaţa, Sam.
Iar tu trebuie să fii Cindy. Mă bucur să te întâlnesc în sfârşit.
Vrei să te uiţi pe aici ?
O să-ţi placă locul ăsta.
- Harold. - 'Neaţa, Doc.
- Frank. - Doc, ce mai faci ?
Te duci la şcoală ?
Trebuie să merg la poliţia din Butler şi să-mi fac rondul la spital.
Trebuie să încerci maşina de muşchi pe care am făcut-o.
Arată-le tuturor ce puternic eşti.
Nu ştiu.
Mai bine aş sta în umbră şi m-aş uita la voi cum faceţi.
- Ne mai vedem, durule. - Da.
Ok. Mersi, Jill.
Ne trebuie pensule.
Ok. O să iau.
Pune-o pe masă.
Pensule. Ok.
Da.
Un pilot civil a văzut fumul.
După care am venit aici şi am găsit doi dintre poliţişti dormind că pruncii.
Tot ce-i pe partea cu linia albă e rece ca naiba.
Aşa că cineva începe să vorbească despre arme chimice...
... iar cineva atinge butonul de panică şi apoi sunaţi voi.
- Aşa. - Uite, nu e laborator de cercetări.
Nu e uzină chimică.
Nu sunt deşeuri radioactive. Nu e o uzină nucleară !
- Nu e nimic pe aici. - Ok.
Încă nimic la canalele de ştiri. Nimeni n-a aflat.
Bun.
O să mă duc acolo să arunc o privire.
Ed.
- Ăla-i camionul lui Frank McGowan, nu ? - Ce-a mai rămas din el.
Eşti norocos că n-ai fost azi în oraş. Ce se întâmplă ?
Nimeni nu ştie nimic, nici măcar doctorul ăla de la federali de colo.
A adus tot circul ăsta cu ea şi n-au nici o idee ce e.
Du-te şi vezi ce naiba se întâmplă. Ai grijă.
- Staţi aici ? - Da, aşteptăm aici.
Foarte bine, bun.
Trageţi-l ! Scoateţi-l ! Haideţi !
Aduceţi-l jos !
- Stai în spate ! - Scuză-mă.
L-a lovit ca un ciocan. Asta-i tot ce ştim.
- O fi vreun gaz chimic ? - Nu, nu poate să fie.
Marginile zonei afectate sunt bine definite.
Staţionare.
- Doctore, ea este Dr. Susan.... - Vurner.
Ca Turner, dar cu "V."
Epidemiolog, Fundaţia Naţională de Ştiinţe.
- Alan Chaffee. - Semne vitale ?
Respiră. Puls bun. Cred că e doar leşinat.
E afectat Midwich de asta ?
- Părerea mea e că este, da. - Soţia mea e în Midwich.
Încercăm să sunăm de 6 ore. Nimeni n-a răspuns sau a dat vreun telefon.
Poate cineva să-mi aducă nişte probe de sânge şi de urină ?
- Care-i numărul ? -98.
Te duci ? Ok, bine.
Ai grijă. Să-i dea cineva o pătură.
Ce s-a întâmplat ?
Barbara ?
Mulţumescu-Ţi, Doamne. Eşti bine ?
Iubito, eşti bine ?
- Mi-e frig. - Bine, hai. Să mergem acasă.
Nu.
Tatăl nostru care eşti în ceruri...
... plângem aceste vieţi luate dintre noi...
... fără scop şi fără avertisment.
Am căutat un motiv şi n-am găsit niciunul.
Am fost copleşiţi de puterea ştiinţei...
... aşa că atunci când am fost loviţi, am întrebat ştiinţa, "De ce ?"
Dar nu ne-a putut răspunde.
Aşa că ne-am întors iar privirea spre Cer...
... şi am căutat alinare în nemărginita iertare a lui Dumnezeu.
Să ne rugăm.
"Tatăl Nostru, care eşti în Ceruri...
"... sfinţească-se numele Tău...
"... Vie împărăţia Ta...
"... precum în Ceruri aşa şi pe Pământ.
"Pâinea noastră cea de toate zilele dă-ne-o nouă astăzi...
"... şi ne iartă nouă greşelile noastre...
"... precum şi noi iertăm greşiţilor noştri...
"... şi nu ne duce în ispită...
"... ci ne izbăveşte de cel rău.
"Căci a Ta este împărăţia şi puterea...
"... şi veşnicia, pentru totdeauna.
"Amin."
Ai auzit vreodată de Charles Fort ?
A scris Cartea Damnaţilor, o carte despre lucruri inexplicabile.
Cum ar fi broaşte care cad din cer, zăpada albastră, ploaie roşie....
Îmi sugerezi să-l citesc ?
Nu. Doar că....
Uneori misterele n-au rezolvare.
Vreau să spun, dacă se mai întâmplă iar aşa ceva ?
Nu ştiu. Ce-o să fac ? Să te sun ?
Desigur, poţi să mă suni.
Apropo, îţi sugerez să-l citeşti pe Sir Arthur Conan Doyle.
Sherlock Holmes a spus odată:
"După ce ai eliminat imposibilul, ceea ce va rămâne, oricât de improbabil e...
"... trebuie să fie adevărul."
Nu e posibil.
Ai făcut o greşeală. Fă-le iar.
N-am o problemă să fac din nou testele..
M-am simţit aşa de dimineaţă. Poate fi vreo greşeală.
Melanie ?
Ce este ?
- Poate pot ajuta. - Nu.
Nu poţi.
- Iată-i ! - Salut !
Am rămas fără ! Mai avem nevoie aici !
Salut, ce faci ?
Mă bucur să te văd.
Salut.
Ben, e fantastic.
Callie, uită-te şi zâmbeşte.
Ben, după un an în Japonia...
... te-ai obişnuit să fii tată ?
Salut.
Am spus, "Salut."
- Cât ai stat acolo ? - Secole.
Mincinoaso.
Băiat mare.
De ce mă săruţi aşa ?
Am vrut mai întâi să ştiu, aşa că am făcut test de sarcină.
Iubito, ştii că testele de casă nu sunt de încredere.
De asta am vrut să merg la Dr. Cornright ca să fiu sigură.
O s-o deschizi ?
Alan ?
Salut. Ai un minut ?
Sigur.
A ieşit pozitiv.
Eşti însărcinată.
Am încercat mult, ştii doar.
Uite.
Am vrut să-ţi spun ceva înainte să auzi de la alţii.
Sunt multe sarcini.
Vreau să spun, chiar multe.
Mult mai multe decât ne-am fi aşteptat în mod normal.
Ce vrei să spui ?
E ceva în neregulă cu copilul meu ?
Nu, nimic nu indică asta. Eşti o femeie normală şi sănătoasă..
Alan, nu-mi vorbi ca un doctor.
Ok.
Toate sarcinile par să fi apărut din ziua incidentului.
Nu !
Dr. Susan Vurner a zburat acolo..
E din cauza acelei zile, nu ?
- Spune ceva ! - Nu ştiu sigur !
Toţi vor fi diformi !
Stai puţin. Nu spune asta !
Scuză-mă ! Nu-i adevărat ce spui. N-ai motive să crezi asta.
Barbara este însărcinată cu mine. Ştim cum te simţi.
Ştim la ce vă gândiţi, aşa că lăsaţi-mă să vă spun...
... şi vouă acelaşi lucru.. V-am spus-o la mai multe separat.
Testele standard n-au relevat nimic anormal.
Nicăieri. Nimic. Aţi înţeles ?
S-o ascultăm pe Dr. Vurner.
A venit să ne vorbească. Dr. Susan Vurner, doamnelor şi domnilor.
Vreau să încep prin a vă spune că suntem atenţi la sănătatea voastră.
Decizia finală aparţine evident dumneavoastră.
Şi înţeleg că aceste decizii vor fi foarte personale...
... şi printre cele mai dificile pe care le-aţi făcut până acum.
De aceea, deoarece sarcinile dv. au atras interesul ştiinţific...
... incluzând aici şi Institutul Naţional de Sănătate...
... cele care vor decide să păstreze copilul...
... vor avea cheltuielile prenatale plătite.
Veţi primi şi câte 3,000 de dolari lunar ca alocaţie.
Asta dacă permiteţi efectuarea unor teste normale periodice pentru copil.
Sunt 3.000 de dolari de familie ?
Dacă şi soţia şi fiica au copii ?
Atunci veţi primi 6.000 de dolari.
6.000 ?
Nu vreau să interpretaţi aceasta alocaţie ca un fel de presiune.
Nu este. Voi decideţi.
Dacă doriţi întreruperea sarcinii, aveţi dreptul s-o faceţi.
O puteţi face privat.
Sau dacă nu puteţi financiar, o echipă de medici va sosi aici săptămâna viitoare.
- Alegerea e a voastră. - Asta-i pruncucidere.
Eşti ok ?
Ben se mută.
Nu mă crede.
Ce-ai de gând să faci ?
Nu pot să-l ţin.
Adică, nu poate fi al lui Ben.
Nu....
Pur şi simplu nu înţeleg.
Ceva foarte straniu ni s-a întâmplat tuturor, Callie.
Ştii, se spune...
... ca fata lui Roberts e virgină.
Ce-ai de gând să faci ?
Nu ştiu.
- Eşti bine ? - Da.
A fost doar un vis.
Ok.
Hai înapoi la culcare.
Ce se întâmplă, doctore ?
Nimic.
Se pare că s-au decis să ţină copiii.
Toate ?
De ce ?
Asta-i o întrebare bună.
Continuă să împingi ! Împinge !
Ok, aşa. E bine. Aproape am terminat.
Aproape am terminat ! Foarte bine. E bine.
Împinge, împinge, împinge.
Aşa. Aşa.
Te descurci bine ! Respiră adânc.
Respiră adânc şi împinge !
Împinge, împinge, împinge !
Haide. Mai împinge puţin.
- Împinge, Barbara, împinge. - Doar un pic. Încă puţin.
Împinge. Împinge.
Ajută-mă !
Avem o problemă !
Semne vitale, acum !
- Împinge, împinge, împinge ! - Haide !
- Aşa ! - Bine, Barbara !
Şi e gata...
O frumuseţe ! Arăta minunat, dragă.
O treabă bună.
E fată, iubirea mea.
E bine.
- Aşa. Prinde asta. - Uite, copilul tău.
E minunat.
Ben.
Hai, respiră. Oxigen.
- Supraveghează semnele vitale. - Relaxează-te. Eşti hiperventilată.
Împinge. Doctore, vino aici şi ajută-mă !
Ţine-o ! Împinge !
Aşa, imediat terminăm ! Hai, împinge ! Împinge puternic !
Haide, e bine aşa ! Hai !
Îmi pare rău. Nu respiră.
Bagă nişte lichide în perfuzii.
Ce facem ? Totul e în regulă ?
Am pierdut copilul familiei Roberts.
- Doamne. Cum ? - Nu respira.
Asfixie ombilicala.
Unde l-ai dus ? Am văzut că ai dus afară copilul lui Melanie.
L-am luat pentru autopsie. N-am vrut să-l vadă celelalte mame.
Te botez...
... în numele Tatălui...
... al Fiului şi al Sfântului Duh. Amin.
Te-am luat.
Da.
Să ne rugăm.
Tată ceresc, îţi mulţumim pentru mila Ta...
... pentru iertarea păcatelor...
... şi pentru viaţa de apoi.
"Ajută-i, Doamne, în mila ta.
"Dă-le o inimă puternică şi mare...
"... dă-le curajul să spere şi să reziste...
"... şi să fie alături de Tine...
"... cu inima deschisă şi aproape de lucrarea Ta. Amin."
Amin.
Fată cuminte.
E o fetiţă cuminte.
Uite cum o parte din păr e întinsă până aproape în cealaltă parte...
-... ca un "D." - Corect.
Textura este.... Nu ştiu. E ciudat de moale.
Ce observi la unghiile ei ?
Mai înguste decât e normal.
Vreun rezultat la testul ADN ?
Caracteristici genetice comune.
Aproape de parcă ar proveni de la acelaşi părinte.
E prea devreme ca să avem vreo concluzie.
Dragă.
Ce faci ?
Poţi să-ţi spui numele.
Cum poţi să-ţi spui numele ?
Cum de poate...
... deşteptul băieţel al lui mami să-şi spună numele ?
Dragă, supa a fost prea fierbinte ?
Ok.
Mergem s-o vedem pe prietena noastră Mara.
Barbara ?
Ai înnebunit ?
Dragă, poţi să-mi spui ce s-a întâmplat ?
Nu face asta !
Nu ! Doamne, nu !
Înţeleg că sunt veşti noi de la Midwich.
Da.
Copiii au început să ia contact cu comunitatea din oraş.
Au fost ceva morţi..
Aş putea să spun accidente, sinucideri...
... care pot fi puse în relaţie cu copiii.
Dar n-au avut loc agresiuni fizice violente în mod direct.
Am încercat să-l readuc fără succes pe Dr. Chaffee înapoi în program.
Fata lui e lidera, nu ?
Poate că e prins cu altele.
Părerile personale nu sunt importante, nu-i aşa ?
Cred că oportunitatea de a-i studia ar trebui să primeze...
... oricăror alte păreri.
Hai să vorbim deschis.
Este în interesul securităţii naţionale să continuăm...
... monitorizarea dezvoltării abilităţilor lor.
Mai cer încă un an.
Bună ziua, copii.
De ce zâmbeşti ?
Încerci să-ţi ascunzi gândurile de noi.
Cât de profund poţi vedea ?
Tot ce e activ în mintea ta.
Dar procesul care conduce la vorbire ne derutează.
De ce unele gânduri le spui iar altele nu ?
Nu ar fi o lume prea gălăgioasă dacă am spune tot ce am gândi ?
Voi pune o picătură în ochii tăi. Nu va durea..
Îmi pare rău. Calmează-te !
Îţi voi spăla ochii !
Deschide ochii ! Este în regulă !
Este în regulă !
Cum se simte doctorul ?
Cicatrice corneană.
Cel mai posibil va rămâne oarbă.
Cum s-a întâmplat ?
Nu-şi aminteşte prea multe.
Va fi notat ca un accident.
Au fost copiii.
Nu există dovada asta.
Ceea ce vreau să ştiu este...
dacă oamenii din oraş sunt în siguranţă.
- Ce o să facă cu noi ? - Alan.
- Bună. - Asta trebuie să înceteze.
Nu aparţin unei clase obişnuite.
Devine periculos, ceilalţi copii nu pot învăţa.
Mă gândeam că ai putea să-i înveţi tu.
Par să te respecte.
Să mă respecte ?
Nu... Ei nu ştiu ce înseamnă acest cuvânt.
De ce să ne obosim ? Nu contează ceea ce facem.
Avem nevoie de tine.
Ce să-i învăţ ?
Ce aş putea să-i învăţ ?
Umanitatea.
Bună dragă.
Haide.
Nu trebuie să fii emotivă.
Sunt destul de în vârstă să mă descurc.
Vrei să vorbim despre ce s-a întâmplat azi la clinică ?
De ce ar trebui să experimentez emoţii în aceste clipe ?
Care este cuvântul la care te gândeşti ?
Ce este "empatia" ?
Deci, dacă am simţit durerea...
... ar trebui să mă identific cu alţii care au simţit-o.
Da.
Noapte bună.
Ce s-a întâmplat ?
Vrei ceva ?
Îmi pare rău.
Nu pot trece peste moment.
"Dumnezeu a spus...
"... să facem bărbatul în imaginaţia noastră...
"... aşa cum ne place."
Dar "imaginea" nu înseamnă ceva exterior...
... sau orice statuie sau poza unui bărbat.
Înseamnă imaginea interioară.
Spiritul, sufletul.
Ne-am adunat astăzi..
... pentru a ne aminti de frumuseţea interioară...
... a unei persoane care s-a pierdut.
Melanie Roberts...
... şi-a pierdut imaginea ca o creatură...
... făcută în spiritul Domnului.
Dar cum rămâne cu cei din interior...
... care nu au sufletele lor...
... sau spirite ?
Au o minte...
... pe care împărtăşesc între ei.
Un spirit.
Şi au înfăţişare umană,
dar nu şi natura umană.
Ce faci aici ?
Mă uit după copil.
Cel care s-a născut cu noi.
Cel care a murit.
De unde ştii asta ?
Copilul nu-i aici.
A fost luat de aici.
Unde ?
Nu ştiu.
Îţi aminteşti de copil ?
Te deranjează...
Doare să pierzi pe cineva iubit.
Trebuia să fie cu mine.
Trebuia să fim împreună.
De unde ştii asta ?
Şi tu ai pierdut pe cineva.
Cred că-i pot învăţa.
Oricum, o să încerc.
Nu i-am spus niciodată lui David despre copilul lui Robert.
Şi când a spus: "trebuia să fie cu mine"...
Ce vroia să spună de fapt ?
Nu ştiu.
Sunt perechi ?
Parteneri ?
Ce aş putea să învăţ asemenea studenţi sclipitori ?
Ce-aţi zice de fiziologia umană ?
Despre asta ştiu câte ceva.
De exemplu, ştie cineva de aici, cum funcţionează ochii ?
Vrei să spui, cum vedem sau....
Ce mai pot face ochii ?
- Ochii sunt... - Ochii sunt fereastra sufletului.
Da.
Corect. Văd că ai citit proverbe.
Am vorbit cu Robert.
Ochii sunt fereastra sufletului.
Dacă vreţi să vorbim despre filosofie...
-... în loc de fiziologie, să vorbim de suflet. - Alan.
Îmi pare rău.
Poţi veni în biroul meu puţin, te rog ?
Da. Vin imediat.
Atât timp cât lipsesc, luaţi un volum din enciclopedie...
... şi încercaţi să învăţaţi ceva despre cultura noastră.
Vă ştiu jocul.
Ştiu ce puneţi la cale.
V-am urmărit de când aţi ajuns aici.
Privind cum oamenii plecă din oraş.
Privind lucruri murind.
Nu sunteţi normali. Niciunul.
Şi într-o zi, cineva va face ceva.
Nu-mi place felul în care mă priveşti.
Am şi o armă şi nu sunt singurul.
Într-o zi cineva se va sui pe acoperiş...
... şi va începe să vă vâneze.
Unul câte unul.
Nu veţi face ceva ?
La naiba, fă ceva !
Vor avea loc schimbări.
Să ne ajute Dumnezeu.
Copiii au făcut-o.
Ştiu că ei au făcut-o.
Şi fata mea a fost implicată.
Cine sunt ei ?
Iniţial am crezut că sunt o formă de mutaţie.
Un salt al evoluţiei.
A fost conştiinţa comună...
... dar nu am putut explica căderea.
Sau sarcinile în masă.
Midwich nu este singurul loc cu asemenea copii.
Într-un orăşel din Australia s-au născut 30 în aceeaşi zi.
Toţi au murit după 10 ore.
În comunitatea de lângă Anchorage, s-a născut un grup de 10 copii.
Sau un grup de 20 la graniţa turco-iraniană.
Fiecare locaţie era...
... izolată şi fiecare a avut o cădere ca în Midwich.
De cât timp şti despre asta ?
După cum văd există trei posibilităţi.
Prima: partenogeneză.
Dezvoltarea unui copil fără fertilizare.
Ştiu, nici eu nu cred asta.
A doua: ştim că CIA a dat doze de LSD oamenilor fără să ştie...
... pentru a studia efectele psihoterapiei ereditare.
Poate guvernul a regizat tot...
... apoi au însămânţat artificial femeile ta cu o super spermă.
Mai întâi îi aruncă afară, apoi îi aruncă în sus.
Şi ar treia posibilitate care ar fi ?
Xenogeneza. Implantarea.
Producerea unui copil total diferit faţă de părinte.
Sau ar trebui să spun gazdă ?
Întoarce-te la proiect.
Nu este doar o problemă de a-ţi proteja fata. Aşa cum poţi vedea, treaba merge mult...
... mult mai departe decât atât.
Trebuie să-ţi ascunzi asta adânc în minte.
Nu te gândi la ea când eşti în apropierea lor.
- Nu-i lăsa niciodată să-şi dea seama că ştii. - De ce nu ne-ai spus ?
- Adică, de ce nu ne-ai avertizat ? - Pentru că nu puteam.
Ei bine, nu am putut.
Dacă mai ştia cineva, copiii ar fi aflat.
Uite, mi-am pierdut mult ani din viaţă încercând
să construiesc un zid în jurul chestiei ăsteia.
Să o ascund, aşa încât ei să n-o poată citi în mintea mea.
Dar o dată ce puterile le creşte, încep să caute din ce în ce mai adânc.
Am nevoie de ajutorul vostru. Nu ai vrea doar...
... să te întorci la proiect.
Ne-am hotărât.
Discuţiile astea nu ne vor schimba planurile.
Vom trăii în hambarul abandonat din afara oraşului.
Tu ne vei aduce provizii.
Tu nu ne poţi opri, ştii bine.
Nu încerca.
Ai discutat cu Dr. Vurner.
Ce ţi-a spus ?
Ascunzi ceva.
Nu te las să pleci.
- Nu ţi s-a dat nici o alată alternativă. - Dar ţie ?
Să ştii, că nu trebuie să faci tot ceea ce îţi spun ei.
Noi suntem la fel.
Tu nu eşti.
Tu eşti David. Tu eşti diferit.
Am venit să o iau pe Julie. Aţi văzut-o ?
Este la hambar ?
În regulă.
Eşti bine ?
Îmi pare rău.
Eşti bine, nu-i aşa ?
Julie nu vrea să vină cu tine.
Pe naiba, nu-mi pasă ce vrea Julie. Mama ei şi-a ieşit din minţi.
O aduc acasă.
Un fel de accident tragic, Doc, chiar la hambar.
Alan, aşteaptă !
Tocmai mi s-a spus că şi celelalte cu copii conspirativi au fost distruse.
- Ce ? Toate ? - Toţi cei care erau acolo, adulţi şi copii.
Ei nu putea să evacueze fără ca acei copii să ştie.
- Guvernul nu a dat nici un avertisment. - Dumnezeule. Dar Midwich ?
Mi s-a spus să împachetez şi să plec.
Plec în noaptea asta. Fă la fel. Pleacă cât încă mai poţi.
Un alt om este mort.
De ce ne urăşti aşa de mult, Mara ?
Nu are legătură cu ura. Este o obligaţie biologică.
Tu te gândeşti la ce s-a întâmplat cu ceilalţi.
Atunci acţiunile noastre nu ar trebui să te surprindă.
Noi trebuie să supravieţuim oricare ar fi costurile.
Noi suntem singurii care am mai rămas acum.
Nu văd de ce noi nu am putea ajunge la o înţelegere.
De ce să nu putem trăi împreună ?
Dacă ar fi să coexistăm, noi v-am domina.
Asta este inevitabil.
Până la urmă voi veţi încerca să ne eliminaţi.
Noi suntem cu toţii creaturi ale forţei vieţii.
Acum ne-a pornit unii împotriva altora pentru vedea cine va supravieţui.
- Ăsta e un sport nemilos. - Viaţa este nemiloasă.
Noi toţi ne hrănim unii cu alţii, ne exploatăm unii pe alţii pentru a supravieţui.
Nu sunt de acord cu tine.
Eu cred că adaptarea este cheia supravieţuirii.
Cooperare şi simbioză...
... şi compasiune.
De ce credeţi că propria voastă supravieţuire depinde de emoţiile noastre ?
Ar trebui să ne fie milă de voi ?
- Să ne fie milă de situaţia în care sunteţi? - Ar trebui să simţiţi asta !
Ar trebui să simţiţi ceva !
Fără sentimente, nu sunteţi nimic.
Sunteţi doar nişte imitaţii de mâna a doua ale unui organism superior.
Aşa este, un organism superior. Noi vă suntem în capacitatea voastră de a iubi.
Fără compasiune, voi sunteţi o specie condamnată.
Emoţiile sunt irelevante. Nu sunt în natura nostră.
Nu sunt aşa sigur că ai dreptate.
Totuşi, tu ştii despre celelalte colonii.
Deci trebuie să fii, într-un mod primar...
... conştient de ceea...
... suntem noi.
Da.
Deci întrebarea devine...
... ar fi bine să vă fie permis să trăiţi ?
Tu ai început să te gândeşti dintr-o dată la un ocean.
Îţi blochezi gândurile foarte bine cu această imagine.
Trebuie să plecăm de aici, să ne împrăştiem, să ne dispersăm.
În curând vom atinge un stadiu în care vom putea să formăm noi colonii.
Tu vei găsi o metodă de a ne scoate de aici.
Şi dacă vă refuz ?
Tu eşti prizonier al propriilor tale principii...
... şi nu eşti în stare să ne decepţionezi.
Ştii asta.
Nu-i aşa ?
Tată ?
Da.
Da, ştiu asta.
Fă aranjamentele.
Trebuie să plecăm în noaptea asta.
Tu te gândeşti la cea care a murit.
Ea trebuie să fie partenerul meu.
Da, este adevărat.
Fără o pereche, tu eşti de mai puţină importanţă decât noi.
Şi dezvoltarea capacităţii emotive e îngrijorătoare.
Noi nu te putem lăsa în urmă.
Este vremea să rezolvăm asta.
Grăbeşte-te !
"Pleacă, toţi cei care sunt mândri, şi-l face mic...
"... şi-i termină pe nenorociţi acolo unde stau !"
- Asta este ultima. - Bine, continuă.
"Trimite-le feţele în lumea de jos.
"Atunci voi recunoaşte şi eu...
"... că propria ta mână dreaptă îţi poate aduce victoria !"
Mă bucur că eşti aici.
Chiar vroiam să vorbesc u tine. Cred că te pot ajuta.
Tu trebuie să te opreşti ! Te rog opreşte-te !
Trebuie să te opreşti ! Sarah, te rog !
"Hast thou ochi cruzi ?
"Dost thou vede ce oamenii văd ?"
A fost declarată stare de urgenţă.
Întoarceţi-vă la casele voastre...
... şi rămâneţi acolo până la noi ordine.
- Vino aici ! Apucă-mă de mână, repede ! - Haide !
Oamenii vor fi arestaţi.
Este stare de urgenţă.
Te rog să fii acasă.
Copiii au ucis-o pe Sarah.
Şi pe Susan. Tocmai am găsit-o la clinică.
Poliţia e pe urmele lor la hambar.
Ei se duc după copii. Noi trebuie să-i oprim.
- Tu nu poţi merge. Vei fi rănită. - Trebuie să încercăm !
Nu. Poliţia nu poate face nimic ca să-l oprească pe copil. Va fi un măcel.
Acum, ascultă-mă. Ascultă-mă.
Mai este o cale.
Uite, ceva s-a întâmplat azi.
Am putut să o blochez pe Mara atunci când a încercat să-mi citească gândurile.
- Cum ? - Dintr-o dată am început să mă gândesc la ocean.
Dintr-o dată am văzut priveliştea din faţa caselor noastre.
Ştii cum Barbara şi eu obişnuiam să ne facem planuri acolo ?
Obişnuiam să stăm pe acel ţărm stâncos...
... chiar în faţa nostră era ceva cu mult mai puternic decât vom fi noi vreodată.
Imaginea aia mi-a apărut. Acea imagine mi-a apărut
şi ei nu au putut să vadă nimic în spatele ei.
Ştiu că mai pot face asta. Pot construi un zid.
Pot construi un zid şi pot să-i păcălesc.
Ce vei face ?
Singurul lucru pe care noi îl putem face.
Nu.
Nu David !
El nu este unul din ei ! Nu !
Multipli suspecţi. Posibil 4-17.
Toate unităţile răspund şi repetă la al tău 10-4.
41-A.
41-A, recepţionezi ?
Echo, 41-A. Recepţionezi ?
Suntem pe poziţii. Trimite-i.
Înţeles. Aici este 2-A. Recepţionez. 241 în progres. Rămâi pe recepţie.
Ce mai aşteptaţi ?
V-aţi primit ordinele.
Ieşiţi !
- Mai multă moarte. - Supravieţuire.
Spune-ne ce aranjamente ai făcut pentru noi.
Ei bine, nu prea am avut mult timp.
Este 23:22.
De ce sunteţi aşa nerăbdători ?
Aranjamentele.
Da. De fapt, eu....
Mi-am uitat carneţelul în maşină.
Mă întrebam dacă cineva poate să meargă afară...
... să-mi aducă carneţelul de pe scaunul din faţă al maşinii mele.
Nu.
Nu pot să văd la ce te gândeşti.
Ei bine, eu...
... doar mă gândeam la cine va ieşi afară să-mi aducă carneţelul din maşină.
- David. - Nu.
Tu reuşeşti să-ţi blochezi gândurile.
Tu te gândeşti...
... la un zid de cărămidă.
De ce te tot uiţi la ceas ?
Haide.
- Acum vom pleca. - Mamă, nu.
Treci la locul tău.
Opreşte-te ! Las-o în pace !
Ia-l !
Du-te acum ! Du-te !
Nu-ţi face griji.
Vom merge într-un loc în care nimeni nu ştie cine suntem.
Sincronizarea: "roeduard" pentru varianta "Village.of.the.Damned.1995.720p.WEB-DL.H264-WEBiOS"
Traducerea şi adaptarea: ASO, Dorol, SunnyBoy subs.ro team (c) www.subs.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania
-= www.OpenSubtitles.org =-