FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
Nimeni n-ar fi crezut la începutul secolului 21...
că lumea noastră e privită
de fiinţe mult mai inteligente decât noi.
În timp ce oamenii şi-au văzut de propriile preocupări,
ei au observat şi au studiat.
Precum un om cu un microscop
observă organismele ce se multiplică într-o picătură de apă.
Automulţumiţi, oamenii s-au perindat pe tot teritoriul globului.
Încrezători în dominaţia noastră asupra acestei lumi.
Însă, în infinitul spaţiu,
creaturi neprietenoase...
au privit planeta noastră cu ochi invidioşi.
Încet şi sigur,
au plănuit atacul împotriva noastră.
RĂZBOIUL LUMILOR
Ray !
Am nevoie de tine la 4 în loc de 12, am nişte containere din Coreea.
Nu, nu pot. Am o pauză de 12 ore. Sună-l pe Tudesco.
Tudesco nu poate muta 40 de containere într-o oră.
Am nevoie de cineva care să poată descărca containere.
Mi-aş dori să te pot ajuta, Sal,
dar ştii care sunt reglementările sindicale.
Nu pot încălca regulile, Sal.
Ştii care este problema ta ?
Ştiu câteva femei care ar fi bucuroase să-ţi spună.
8:30 ? Nu aşa am stabilit ?
Am spus la ora 8.
Pare să fie o maşină foarte sigură, Tim !
- Felicitări ! - Mulţumesc.
Ora 8, nu ?
Ne întoarcem sâmbătă pe la 9:30, în funcţie de trafic.
Iată-l !
Nu primesc o îmbrăţişare ?
O strângere de mână ?
Un pumn în gură ?
Uşa e încuiată.
Trebuie să mai lucreze la maniere.
Bună, tată.
Bună, Rachel.
Lasă-mă să te ajut.
Uşa e închisă.
A spus că se descurcă.
E grea.
E mult mai uşor dacă o duci pe role.
Nu poţi să urci scările pe role, nu ?
Mă descurc şi eu de aici.
E un motor V8, de 302 CP.
Va dispărea de aici până săptămâna viitoare.
Mai bine v-aţi grăbi, să nu prindeţi aglomeraţie în trafic.
Nu mai ai lapte.
Şi nimic altceva.
Poţi să închizi uşa, te rog ?
E frigiderul meu.
Mă duc să aştept afară.
Pa, iubito. Ne vedem în câteva zile.
Pa, Tim.
O să duc asta sus.
Lasă-mă pe mine.
E în regulă.
Nu sunt prea mari ca să stea în aceeaşi cameră ?
- Nu s-au plâns niciodată. - Nu, mă plâng eu.
Robbie trebuie să facă o lucrare până luni,
despre ocupaţia franceză din Algeria.
Încă nu s-a apucat de ea.
Ar fi bine s-o facă până ne întoarcem,
ca să nu-l ţinem treaz toată noaptea duminică.
Dă-mi CD player-ul.
- Mai întâi trebuie să te apuci să scrii. - Te iubesc, mamă.
Şi eu te iubesc.
Să-ţi asculţi tatăl.
N-ai voie încălţată în pat.
Vom sta la casa părinţilor mei în Boston.
Însă să nu mă suni pe fix.
Am celularul. Dacă e vreo problemă, sau ai ceva de întrebat, sună-mă.
Chiar dacă nu-ţi vine să crezi, am să mă descurc.
Am să las telefonul deschis.
Mary Ann...
Arăţi bine.
Chiar crezi ?
Da.
Ai grijă de copiii noştri.
N-ai de ce să-ţi faci griji.
În Ucraina, 52 milioane de oameni
sunt în întuneric,
în urma unor fulgere de proporţii catastrofice,
care au lovit ţara la ora 4 A.M.
PEM, sau pulsul electromagnetic
a dus la întreruperea curentului.
Ca şi în Ucraina, sursele noastre ne informează,
că PEM a fost urmat de efecte seismice de scala unui cutremur,
având 6,5 grade pe scara Richter.
Sezonul de baseball s-a terminat.
5 minute. N-o să mori de la asta.
Uite-l.
Boston,
aşa e ?
Aşa o să fie ?
Ai grijă cum arunci.
Mama a spus că trebuie să termini o lucrare până luni.
Da, aproape am terminat-o, mai trebuie doar s-o redactez.
Prostii.
Ce ştii tu ?
Totul. Nu ai auzit de mine şi fratele meu ?
Ştim totul.
Care e capitala Australiei ?
E ceva ce ştie fratele meu.
Râdeam la început, când spuneai replica asta.
Termină-ţi lucrarea, vezi-ţi de şcoală.
Nu plăteşti tu, Tim o face.
Asta-i jumătate din ceea ce pot.
Eşti un măgar !
Ar trebui să mă plăteşti, să vin aici.
Te crezi şmecher ?
Ce e ?
Nu aşa o să reuşeşti să te înţelegi cu el.
Dacă vrei să te asculte...
Cine te crezi ? Mama ta, sau a mea ?
- Unde te duci ? - Să dorm.
Muncesc să-mi câştig traiul.
Ce ar trebui să mâncăm ?
Comandă ceva.
Două furtuni magnetice...
Ce-ai păţit ?
Mi-a intrat o aşchie sub piele.
Unde ai reuşit asta ? Ia vino aici.
Pe verandă.
Şi ce vrei să facem, ia lasă-mă să mă uit.
- Trebuie s-o scot. - Nu.
Vino încoace. Lasă-mă să mă uit.
- Tată, uită-te, dar n-o atinge. - Nu pot să mă uit, dacă te mişti.
Nu o atinge, doar uită-te la ea.
Se va infecta.
- Ba nu. - Ba da, se va infecta.
Nu, nu se va infecta.
Când e gata, organismul meu o va scoate afară.
Atunci, scoate-o afară.
Am citit asta.
Ar trebui să-ţi cumperi un Tivo.
Tim mi-a cumpărat unul, ca să-l am în cameră ?
Pot să văd toate emisiunile preferate după ce-mi termin temele.
Da, o să-l cumpăr cu cartea mea de credit premium.
Robbie !
Ce-i asta ?
Humus.
Humus ?
Am păstrat unul din meniuri, ultima dată când am fost aici.
Ai spus să comand ceva.
Am spus să comanzi mâncare.
- Unde e Robbie ? - A ieşit afară.
- Afară unde ? - Nu ştiu.
Ţi-a luat maşina şi a plecat.
Ai mai văzut aşa ceva ?
Poate primăvara, dar nu în această perioadă a anului.
Haide, putem să vedem mai bine din curtea din spate.
- E atât de ciudat. - De ce ?
Vântul bate spre furtună.
Asta chiar e ciudat.
Rachel, vrei să vezi ceva mişto ?
- E în ordine. - Vreau să intru.
- E în regulă. - Vreau să intru.
Bine, du-te.
Mie mi-a ajuns.
Nu vreau să merg singură.
- E distractiv, nu ? - Nu.
- E ca de 4 iulie. - Nu, nu e.
E în regulă. Suntem bine.
A lovit chiar în spatele casei.
Nu va mai lovi acolo.
Fulgerul nu loveşte de două ori în acelaşi loc.
La naiba !
Unde-i Robbie ?
Nu ştiu.
Robbie o fi bine ?
Tu eşti bine ?
Oare unde o fulgera ?
Vreau să se termine.
S-a terminat ?
Unde te duci ?
Stai acolo.
Mă duc să verific ceva. Aşteaptă acolo.
- Totul va fi bine ? - Nu ştiu.
Cum adică, nu ştii ?
Rachel, te rog...
nu mai pune atâtea întrebări. Aşteaptă aici.
Poţi să crezi asta, Ray ? Toate maşinile.
Maşina s-a oprit brusc.
- Eşti bine ? - Da.
- Unde naiba ai fost ? - Pe Lincoln Avenue.
Ai văzut fulgerele, le-ai auzit ?
Da, a fulgerat de 26 de ori, le-am numărat.
Au deschis o gaură, sau ceva de genul ăsta.
- Eşti bine ? - Da.
Sora ta e în casă. Vreau să te duci acolo şi să stai cu ea.
Data viitoare când îmi iei maşina şi nu ai permis
şi nici permisiunea mea, am să sun la poliţie.
Ai face bine să fi în casă când mă întorc.
Manny, ce s-a stricat ?
Totul.
Uită-te la asta. E prăjit.
L-a lovit fulgerul.
M-am gândit că dacă-l schimb...
Ai habar ce se întâmplă ?
Mă duc şi eu să aflu.
Încearcă să schimbi solenoidul.
Solenoidul.
Asta am zis şi eu.
Faceţi loc.
Trebuia să ştiu că voi doi sunteţi amestecaţi în asta.
E o mulţime de lume nervoasă în tot cartierul.
- Ai văzut, Raymond ? - Da.
- Aţi observat treaba cu maşinile ? - Da.
Un tip mi-a spus că sunt erupţii solare.
Erupţii solare ?
Da, mi-a spus că ar fii erupţii cu plasmă.
E sigura chestie ce ar fi putut să distrugă motoarele maşinilor.
Trebuie să înţelegi ceva, soarele nu provoacă fulgere.
Asta mi-a zis tipul ăla.
M-am prins, dar trebuie să înţelegi că e o prostie.
N-am mai văzut în viaţa mea aşa ceva.
Mai multe fulgere în acelaşi loc.
Ăsta-i singurul singurul loc ?
Las-o jos.
Vă rog să vă daţi mai în spate.
Înapoi !
Înapoi oameni buni !
E fierbinte ?
Nu, e rece ca gheaţa.
- Ai auzit asta ? - Ai simţit asta ?
- E de la metrou ? - Nu trece metroul pe aici.
- Să fie vreo conductă de apă. - Nu se poate, omule.
Nu mai e nimic altceva acolo.
Conducta de apă nu trece pe aici.
Ceva e cu siguranţă acolo şi se mişcă.
Daţi-vă din drum !
Eliberaţi intersecţia !
Eliberaţi drumul !
Ai grijă !
Dumnezeule.
Ray, nu, stai aici.
Ce s-a întâmplat ?
Ce se petrece ?
Tată, ce se întâmplă ?
Ce-i chestia asta de pe tine ?
Ce-i chestia asta ?
Părăsim această casă în 60 de secunde.
De ce ?
N-avem nici cea mai vagă idee ce se întâmplă.
Pune aici tot ce găseşti în frigider.
- Spune-mi ce se întâmplă. - Fă ce-am zis.
- Rachel... - Tată, mă sperii.
Vreau să-ţi iei geamantanul.
Ce se întâmplă ?
Nu vă pot spune acum.
Mai avem doar un minut.
Ray, nu poţi să-mi dai nici măcar un răspuns ?
Treci pe locul din faţă, Robbie.
A cui e maşina ?
Ray, ai avut dreptate.
A trebuit să schimb solenoidul.
Ray, deschide uşa.
Deschide uşa !
Urcă, Manny.
Trebuie să ieşi din maşină.
Manny, ascultă-mă.
Taci !
Manny, n-am timp să-ţi explic.
Urcă, Manny, sau vei muri.
Dă-te jos din maşină. Nu glumesc.
Dă-te jos din maşină, Ray.
Închide-o !
Culcat !
Pe banchetă !
Unde mergem ?
Trebuie să mergem.
E probabil singura maşină de pe aici care funcţionează.
Nu ne oprim până când nu vom fi în siguranţă.
Să fim în siguranţă faţă de cine ?
- Ce naiba se întâmplă ? - Suntem atacaţi !
Cine ne atacă ?
Rachel, taci !
Eu conduc. Fă şi tu ceva.
Rachel, pune-ţi mânile aşa.
Acest spaţiu e spaţiul tău, ţie îţi aparţine.
Eşti în siguranţă în spaţiul tău.
Nu poţi păţi nimic rău în spaţiul tău.
Mă duc pe scaunul din faţă, să vorbesc cu tata,
voi fi la jumătate de metru de tine.
- Vei fii bine ? - Da.
Vreau să-mi spui tot ce ştii.
Această chestie e o maşină ce-a ieşit din pământ
şi omoară pe toată lumea.
Sunt terorişti ?
Chestiile astea au venit din altă parte.
Cum adică... din Europa ?
Nu, Robbie, nu din Europa !
Maşinăria aia era deja aici, îngropată.
Poate că a venit odată cu furtuna.
Cum adică, să vină odată cu furtuna ?
Ai spus că era îngropată.
Maşinăria despre care vorbesc era îngropată.
Însă apoi a venit acea furtună şi a început să funcţioneze.
De ce nu zboară niciun avion sau elicopter ?
Bună, Rachel. Ce mai faci ?
- Ce face ? - E bine.
Ce era chestia aia care ai făcut-o cu ea ?
Era o chestie psihologică, e claustrofobă.
- Rachel, te simţi mai bine ? - Vreau la mama.
Tot ce vreau de la tine e să fi tare.
Vreau la mama.
Când începi să ţipi aşa nu mă mai pot concentra.
- Vreau la mama. - Ştiu...
Într-acolo ne îndreptăm.
Grăbeşte-te, tată.
Robbie, deschide-mi uşa.
Mamă !
Mamă, Tim !
Mamă ! Tim !
- Au plecat ? - E moartă ?
Nu e moartă. Doar că nu e aici.
- Niciodată nu sunt aici. - De unde ştii ?
Pentru că sunt în drum spre Boston.
Până acum probabil au ajuns la bunica.
O sun eu.
Cum de aici e lumină şi la tine nu ?
Pentru că aici nu s-a întâmplat nimic. Suntem în siguranţă.
Rachel, acesta e spaţiul tău...
Eşti în siguranţă...
Tată, nu se face aşa.
Ţi-e foame ?
Vă fac ceva să mâncaţi.
Să mâncăm.
Ce avem ? Ketchup, muştar...
Crezi că toate liniile telefonice sunt picate ?
Sos pentru grătar. Minunat, Robbie.
Ţi-am spus să împachetezi mâncare şi uite ce-ai adus.
Asta-i tot ce aveai în bucătărie.
E în regulă.
Mâncare.
Pâine...
Vom mânca...
Să facem nişte sandvişuri.
Vreţi să vedeţi cum le împart ?
Două pentru tine, două pentru Robbie
şi două pentru mine, una rămâne la masă.
După ce mâncăm poate vă învăţ să jucaţi poker.
Poate şi blackjack.
Sunt alergică la untul de arahide.
De când ?
De la naştere.
Atunci poţi să mănânci pâinea.
Nu mi-e foame.
Atunci o să mănânc eu şi cu Robbie.
- Vrei şi jeleu pe sandvişuri ? - Nici mie nu mi-e foame.
Nici ţie nu ţi-e foame ?
Prea bine.
Relaxaţi-vă.
Aici suntem în siguranţă şi aici vom rămâne.
De dimineaţă se va întoarce şi mama voastră cu Tim.
Totul va fi bine.
Bine ?
Dacă totul e bine, de ce trebuie să dormim la subsol ?
Avem nişte paturi minunate.
Va fii ca o petrecere în pijamale.
Ce se va întâmpla cu noi ?
Frumos subsol.
Vreau să dorm în patul meu.
Am probleme cu spatele.
Ştiţi că se spune la televizor că e bine să stai la subsol,
când e o tornadă ?
- Aşa e şi acum. - Vor fi tornade ?
Rachel, gata cu pălăvrăgeala.
Nu poţi fi drăguţ cu mine ?
- Noapte bună. - Te iubesc, Rach.
S-au întors fulgerele ?
Mai suntem în viaţă ?
Ai fost în acest avion ?
Eşti un pasager ?
Ce faci ? Mă ajuţi să o deschid ?
Eşti un pasager ?
E surd.
Eram chiar lângă el.
Camera de pe umăr i-a salvat viaţa.
Ai auzit, Max ? Camera aia stupidă ţi-a salvat viaţa.
Unde aţi fost ?
Călătoream alături de Garda Naţională.
Unitatea 83 mecanizată.
Au dat de una din maşinăriile alea pe la miezul nopţii.
Au un fel de scut împrejur.
Nu se vede, dar orice ai trage spre ele
se detonează înainte de a putea provoca vreo pagubă.
Când trag cu chestia aia totul se aprinde ca Hiroshima.
Sunt mai multe ?
Cred că glumeşti.
Transmiteam spre New York, când a căzut curentul.
Apoi a căzut şi legătura cu Washington-ul,
apoi LA, Chicago, chiar şi Londra.
Am încercat şi la alte studiouri locale, dar nimeni n-a răspuns.
E la fel peste tot.
Odată ce tripozii se pun în mişcare,
nu mai primim nicio veste din acea zonă.
Dumnezeule !
Încă nu ai văzut nimic.
Am văzut furtuna asta. Am fost chiar în mijlocul uneia.
Însă n-ai văzut-o aşa.
Maşinăriile alea ieşeau din pământ, nu ?
Asta înseamnă că au fost îngropate aici cu mult timp în urmă.
Întrebarea e cine le conduce ?
Priveşte fulgerul.
Priveşte în continuare fulgerul.
Ce-i aia ?
Ăia sunt ei.
Vin în capsule, cu ajutorul fulgerului, intră în pământ şi în maşini, nu ?
Ai auzit asta ?
Să plecăm naibii de aici.
Ai fost în acel avion ?
Păcat, ar fi fost o poveste extraordinară.
Uită-te la mine.
Te vei uita doar la mine, ai înţeles ?
Nu te uita în jos, nu te uita în jurul meu.
Te voi duce la maşină.
O să vrei să te uiţi împrejur,
dar nu o vei face.
Nu-i aşa ?
Da.
Te descurci bine.
Vom merge direct la Boston, la mama ta.
Nu mă uit.
Aşa te vreau.
Închide-ţi ochii.
Îi ai închişi ?
Robbie, suie-te !
- Robbie, suie-te ! - De ce ţipi ?
Suie-te !
De ce mergem pe un drum lăturalnic ?
Pentru că nu vreau ca toată lumea să vadă
că avem o maşină ce funcţionează.
Mergem de-a lungul râului Hudson
până când găsim un pod sau un feribot.
Vom merge pe drumuri secundare,
prin Connecticut, până ajungem la Boston.
Unde e toată lumea ?
Nu ştiu, probabil se ascund în subsoluri.
Dacă am avea curaj, ne-am întoarce şi-am distruge o chestie din aia.
Lasă-mă pe mine să iau deciziile importante, bine ?
Adică nu le vei lua niciodată, Ray.
Termină cu prostiile cu Ray.
Fie îmi spui tată, domnule,
sau domnul Ferrier.
Mi se pare cam ciudat, dar tu decizi.
Tată ?
Da, Rachel.
Am nevoie la baie.
Serios ?
- Trebuie să mă duc. - Nu alerga.
Trebuie să avem grijă de două lucruri,
al doilea sunt oamenii care vor să ne ia maşina.
- Nu este nimeni în jur. - Trebuie să mă duc.
Rachel, e suficient de departe acolo.
Nu pot să fac lângă voi.
Bine, dar du-te unde să te pot vedea.
Ai înnebunit ?
Nu mă voi uita.
N-o să mă uit.
- Stai la vedere. - Nu te mai uita.
De fiecare dată când nu mă ascultaţi am să vă spun mamei voastre.
Voi face o listă.
Ţi-am spus să stai unde să te pot vedea.
Opriţi-vă !
Lăsaţi-mă să urc.
Ajutaţi-mă.
Opriţi-vă.
Ai grijă, puştiule, o să te calce cineva.
Mai aveţi loc.
Robbie, vrei să mergi în direcţia aia ?
Nu mai e nimic în viaţă în partea aia.
Nu ţi-a păsat niciodată de nimeni.
Nu-ţi pasă de nimic.
Bine, durule, ce plan ai ?
Tu iei deciziile. Ce vrei să facem ?
Mergem alături de soldaţii ăştia
şi ne răzbunăm.
Ne răzbunăm !
Asta vom face.
Hai să ne gândim la ceva ce nu implică
şi recrutarea surorii tale de 10 ani.
Te-ai gândit şi la asta ?
De ce nu spui adevărul. Habar n-ai unde vom merge !
Vrei să pari mai înţelept ?
Vrei să ajungi în Boston, sperând că mama e acolo,
ca să ne poţi lăsa cu ea.
Să ne laşi cu ea
pentru că-ţi pasă doar de tine.
Asta e ceea ce-ţi place.
Robbie, unde vrei să mergi ?
Ce vrei să faci ?
Cine va mai avea grijă de mine dacă pleci ?
Acesta e o transmisie de probă a frecvenţei de urgenţă.
Dacă aceasta ar fi fost o urgenţă reală,
mesajele autorităţilor ar fi fost transmise după tonul de alertă.
Cu aceasta, testul frecvenţei de urgenţă se încheie.
Vreau să mă odihnesc. De ce nu conduci şi tu un pic ?
Nu am permis.
De când te opreşte asta ?
Ray.
Tată !
Cred că ar trebui să schimbăm.
Nu te opri. Nu lua piciorul de pe acceleraţie.
Gata, am reuşit.
- Unde se duce toată lumea ? - Nu ştiu, Rach.
Dar noi ştim, nu ?
Da, ştim.
De ce fac asta ?
- Toţi vor să-i luăm şi pe ei. - Şi nu-i putem lua ?
Stai acolo şi pune-ţi centura.
Pune-ţi centura, Rach.
Îmi pare rău, nu pot.
Nu pot, vă rog îndepărtaţi-vă de lângă maşină.
Opreşte maşina !
Ai mai putea să iei încă 20 de oameni.
Opreşte maşina !
Ţineţi-vă bine.
Ai grijă.
Eşti bine ?
Dispari de aici !
Tati !
Ieşi din maşină.
Ia-o uşor.
Daţi-vă jos de pe maşină.
Mişcă-te !
Unde mi-e fiul ?
Ia-o uşor.
Robbie !
Lasă arma jos.
Uite, lasă arma jos, iau eu maşina.
Fiica mea e în maşină.
Lasă arma jos, iau eu maşina.
Pune jos nenorocita aia de armă !
Îţi iau maşina.
Lasă-mă măcar să-mi iau fiica. E tot ce vreau.
Bine, ia-o.
Robbie.
Din câte am auzit, la noi e cea mai gravă situaţie.
În SUA, America de Sud şi Asia.
Nu se întâmplă nimic în Europa.
Toată lumea a spus că în Europa e şi mai rău.
Nu-mi pasă cine e, am văzut una din chestiile alea în Stanfordville.
Toţi localnicii erau morţi.
Măcar aici mai e curent.
Da, mai e curent.
Haideţi, oameni buni.
Pe aici. Mişcaţi-vă.
Să mergem, oameni buni. Mişcaţi-vă.
Vă rugăm să rămâneţi calmi, fiecare va avea loc pe vas.
Vă rugăm să înaintaţi liniştiţi. Nu vă grăbiţi.
Ray !
Dumnezeule.
- Ăştia sunt copiii tăi ? - Ea e Rachel.
Aceasta e fiica mea, Lauren.
Încercaţi voi în locul meu.
Vom muta câteva maşini, pentru a face mai mult loc.
Vor trebui să aştepte câteva minute.
Nu vă faceţi griji, va fi suficient loc pentru toată lumea.
Taie funiile ! Ridică rampa !
Tăiaţi sforile !
Ridicaţi rampa !
Nu mai îmbarcaţi oameni. Ridicăm rampa.
Domnule, nu mai sunt locuri !
Ascultă-mă.
Sunt locuri suficiente. Mai încap încă 100 de oameni.
Stai pe lângă mine.
Iisuse !
- Eşti bine ? - Da.
Ray !
Nu, sunt cu el !
- Ray ! - Carol.
Sari !
Mai e destul loc !
- Robbie ! - Stai lângă mine.
Ia-mă de mână !
Prinde-mi mâna.
Ia-mă de mână !
Dumnezeule !
Robbie, ajută-mă cu Rachel.
Nu vă opriţi.
Robbie, mergi mai încet.
Trebuie să rămânem împreună, Robbie.
Robbie, trebuie să rămânem împreună.
Întoarce-te !
Robbie !
Nu te mişca. Stai acolo, mă întorc imediat.
De ce faci asta ?
Trebuie să le oprim înaintarea, până când refugiaţii ajung la loc sigur.
Continuaţi să trageţi.
Ascultă-mă !
Nu face asta !
Vreau să particip. Trebuie să văd asta.
Nu trebuie să vezi.
Ce faci aici, de una singură ? Trebuie să vii cu noi.
Vine acum şi tata, cu fratele meu.
Nu poţi sta aici.
N-o putem lăsa singură.
Nu te pot lăsa să faci asta.
Mă poţi urî, dar eu te iubesc.
Nu te pot lăsa să faci asta.
- Nu pot pleca. - Vino cu noi.
Totul va fi bine. Trebuie să vii cu noi.
Nu pot să merg cu voi.
Vrei să vezi asta.
Trebuie să fiu aici. Vreau să văd asta.
Rămâi pentru Rachel, rămâi pentru sora ta.
Te rog, dă-mi drumul. Trebuie să-mi dai drumul.
Tată !
Eu sunt tatăl ei.
Credeam că e singură.
Stătea ascunsă după copac.
Veniţi încoace !
Grăbiţi-vă.
Sunteţi teferi ?
Dar tu ?
Stai confortabil ?
Închide-ţi ochii.
Trebuie să dormi.
- Tată... - Ne va găsi.
Ne vom întâlni şi cu mama, Rach, în Boston, la bunica.
Crezi că mama este bine în clipa asta ?
Mama ?
Ne aşteaptă în Boston.
Nu cred că doarme, pentru că e foarte îngrijorată pentru tine.
E în bucătăria bunicii...
şi face acel ceai groaznic pe care-l bea.
Toţi numără minutele care au mai rămas până te vor vedea.
Ce-i asta ?
Am câştigat-o...
la un concurs.
Am terminat pe locul 3.
Îmi cânţi un cântec de leagăn ?
Nu ştiu niciunul.
Îmi pare rău, Rachel, dar nici pe acela nu-l ştiu.
Şnaps de piersici.
E dezgustător, ştiu.
Am o cutie întreagă.
Mulţumesc.
Îmi pare rău pentru fiul tău.
Am fost separaţi.
O să ne întâlnim în Boston.
Tu...
ai pierdut pe cineva ?
Harlan Ogilvy.
Ray Ferrier.
Am apă...
şi mâncare suficientă pentru câteva săptămâni.
Sunteţi bineveniţi să rămâneţi amândoi.
Îmi pare rău, dar trebuie să dorm puţin.
Acele maşinării,
tripozii...
L-au îngropat, chiar sub picioarele noastre.
Înainte să existe oameni pe pământ.
Plănuiesc asta de un milion de ani.
Ne-au bătut măr.
Te rog, fata mea...
Gândeşte-te.
Au înfrânt cea mai mare putere a lumii în câteva zile.
Ne-au călcat în picioare.
Ăsta e abia primul val. Vor continua să vină.
Acesta e un război la fel de echilibrat
ca cel dintre oameni şi viermi.
E o exterminare.
Nu ţi-e teamă ?
Bineînţeles că-mi e.
Am văzut destui morţi.
Conduc o ambulanţă în oraş.
Mai bine zis, conduceam o ambulanţă în oraş.
Ştii cine sunt oamenii care supravieţuiesc, Ray ?
Sunt cei ce reuşesc să ajungă în viaţă la spital.
Sunt cei ce ţin ochii deschişi.
Cei care continuă să fie atenţi,
care continuă să gândească.
Ei sunt cei ce supravieţuiesc.
Nu ne putem pierde cu firea, Ray.
Fuga... asta te va ucide.
Sunt foarte hotărât să trăiesc.
Mulţumim pentru că ne-ai adăpostit.
Nu vom fi exterminaţi.
Vino să-ţi arăt ceva.
Trebuie să găsim o cale, trebuie să aibă o slăbiciune.
Uită-te !
Au distrus una în Osaka. Cel puţin, aşa am auzit.
Adică japonezii pot să distrugă una, iar nou nu putem ?
Putem să facem asta, Ray.
Putem s-o facem. Îi putem distruge.
Putem găsi o soluţie.
- De ce ne-ai adus aici ? - Să luptăm împreună.
Noi vom fi acum cei ce ies din pământ.
Când va sosi momentul potrivit,
îi vom lua prin surprindere, aşa cum ne-au luat ei pe noi.
Îi vom surprinde.
Le vom ieşi chiar la picioare.
Ţi-e dor de mămica ta ?
Şi eu am avut o fetiţă.
Era cam de vârsta ta.
Dacă i se întâmplă ceva tăticului tău,
o să am eu grijă de tine.
Rachel.
N-ai ce să vorbeşti cu ea.
Înţelegi ?
Dacă vrei să vorbeşti cu cineva,
sau să pui vreo întrebare, îmi pui mie.
Care e planul tău, Ray ? Eu ştiu ce vreau să fac.
Tu ?
Ai de gând să stai aici ? Să aştepţi să te prindă ?
Ăsta e planul tău ?
Poate că vrei să fi prins.
Cred că ar fi prea mult pentru tine câteva zile de ascuns în subsol.
Probabil te vei preda.
Ascultă.
S-au oprit.
Poate vei fii bine.
Poate vei avea noroc şi te vor ţine ca animal de companie.
O să te hrănească, te învaţă să faci nişte trucuri.
Taci şi ascultă !
Tu şi cu mine...
nu cred că suntem pe aceiaşi lungime de undă.
Ray !
Vorbeşte mai încet !
N-o să-mi luaţi sângele.
Nu sângele meu.
Termină !
Ne beau sângele.
Te vor auzi.
Trebuie să faci linişte.
- Ne beau. - Se vor întoarce aici.
Apoi ne împrăştie peste tot, ca pe-un îngrăşământ.
Nu mă obliga să fac ceva ce n-aş vrea să fac.
Nu-mi pot să-mi las fata să moară din cauza ta.
O să săpăm un tunel până în oraş. Ne vom uni cu alte tunele.
Termină.
Vor fi adevărate linii subterane, înţelegi ?
Acolo ne putem ascunde.
Termină !
Noi suntem rezistenţa, nu ?
Nu pot ocupa această ţară.
Ocupaţiile întotdeauna dau greş.
S-a dovedit asta de nenumărate ori.
Pe mine nu mă veţi omorî. Nu-mi veţi lua sângele !
Orice ai auzi, să nu-ţi dai asta jos.
Tată.
Cum era acel cântec de leagăn ?
Vrei să-l cânţi, te rog.
Să nu te opreşti.
Rachel, fă zgomot, puiule.
Rachel, vorbeşte cu mine.
Trageţi-mă !
Toată lumea la pământ !
BINE AŢI VENITÎN BOSTON
Ce-a păţit ?
Moare.
- Ce s-a întâmplat ? - Nu ştim.
Vă rugăm mergeţi în continuare.
Să mergem !
Continuaţi să mergeţi, domnule.
Scuzaţi-mă, ce s-a întâmplat ? Voi aţi doborât-o ?
Nu, domnule. A început să se comporte ciudat, mergea în cerc.
A căzut singură, cam acum o oră.
Vă rog, continuaţi să mergeţi.
Cum de-a murit singură ?
Nu sunt sigur.
Calmaţi-vă !
Uită-te la păsări.
Nu te aud.
Uită-te la păsările alea !
Nu mai au scuturi.
- Nu înţeleg ? - Nu mai au scuturi.
Aduceţi lansatorul !
Aduceţi-l ! Grăbiţi-vă !
Aici sunteţi în siguranţă.
Mai încarcă o dată.
Foc !
Trage !
E în regulă.
Rămâneţi în spate.
Opriţi-vă acolo.
Liber !
Mamă !
Mulţumesc.
Robbie.
Salut, tată.
Din clipa în care invadatorii au sosit,
au respirat aerul nostru, au mâncat şi au băut,
au fost supuşi pieirii.
Au fost distruşi,
după ce toate maşinăriile şi armele omului au dat greş,
de cele mai mici făpturi pe care Dumnezeu le-a lăsat pe Pământ.
Prin moartea a 1 miliard de persoane, oamenii şi-au câştigat imunitatea,
dreptul de a trăi printre infinitele creaturi ale planetei.
Acesta e dreptul nostru, în pofida oricărei opoziţii.
Pentru că niciun om nu trăieşte sau moare în zadar.
Traducerea SDI MEDIA GROUP
SprijinÄ-ne Či sÄ devinÄ membru VIP pentru a elimina toate anunČurile% url%