DREAMWORKS PICTURES şi TWENTIETH CENTURY FOX prezintă
DINCOLO DE APARENŢE
Bună dimineaţa, frumoasa mea.
Să mergem că nu mai ajungem la timp.
Sunt gata de mult.
Haide. Îţi voi face nişte gofre.
- Mamă... - Caitlin.
Cu coacăze!
Hei, Cooper.
Şi tu vrei micul dejun?
Vrei nişte gofre? Bun băiat.
Uite, iar se ceartă.
Doamne, e a doua oară în... Când s-au mutat?
Acum trei săptămâni. Cum îi cheamă?
Feur, cred. Departamentul psihologic. Ca să vezi, toţi sunt nebuni.
S-a trezit.
O s-o facem în linişte. Repede şi fără zgomote.
Nici eu nu vreau aşa.
- Când iese de aici? - Norman Spencer, te rog!
Bine, nu pot suporta refuzul. Mă duc să alerg.
Eşti bine?
Da.
Haide, Pooper. Să mergem.
Trebuie să plecăm până la 11 dacă vrem să evităm traficul.
Ora 11.
Ştii că poţi să mă suni când ai chef.
Scumpo, ştiam de mult că va veni această zi.
Îl am pe Norman, am grădina şi noua casă.
Nu trebuie să-ţi faci griji.
- Spun doar că... - Serios.
Bine.
Mamă?
Trebuie să plec.
Dragă, dacă nu te iau de aici repede, or să te oblige să dai admitere şi tu.
Te voi suna.
- Pa. - Pa.
Vino acasă mai des.
S-o suni pe mama ta.
Beatrice, mi-a părut bine de cunoştinţă.
- Să aveţi grijă una de alta. - Nu voi merge la bar fără ea.
Glumeam.
Pa.
Aproape am reuşit să mă abţin.
Ce citeşti?
"Mecanisme de reparare genetică la organismele eucariote."
- Eucariote. Şi cum e? - Excelentă.
Şi câteva celule marinăreşti suedeze tocmai au "divizat" o celulă majoretă fecioară.
Aproape am terminat.
- Dacă trebuie să lucrezi... - Nu, nu. Stai un pic.
E aproape gata.
Poftim.
Cum merge?
Minunat. Cred că i-am dat de cap.
Chestia prenatală?
Da, am ţintit reparaţia.
Eşti aşa de deştept.
Da.
Marie Curie, Jonas Salk...
Şi Norman Spencer.
Cum te simţi?
Sunt bine.
Da, serios.
E bine dacă nu eşti, ştii asta.
Sinceră să fiu, sunt emoţionată.
Serios?
Da, îmi voi recapăta viaţa. Voi avea timp pentru mine.
Timp pentru noi.
Ai făcut o treabă excelentă.
E un copil bun.
Noi am făcut.
Suntem doar noi acum.
Da, ştiu.
Obosită?
Nu.
Vrei să facem prostioare?
Da.
Iisuse.
Ce îi face?
- Cred că se împacă. - Stai.
Las-o deschisă.
Crezi că-i putem întrece?
Merita să încercăm.
Mai fă nişte chestii geniale, gen Norman.
Şi vorbeşte tare.
Hei?
D-nă Feur?
Hei?
Vă simţiţi bine?
E aşa de...
E prea mult...
Şi eu nu pot...
Nu pot să respir.
Şi mă tem.
Ce? De ce te temi?
Că într-o zi pur şi simplu...
... o să dispar.
Pot să te ajut cu ceva?
Pot?
Nici măcar nu te cunosc.
Ştiu. Îmi pare rău.
Am fost cu altele pe cap.
Acest gard...
e aşa de...
Îmi pare rău. Vrei să vii la o cafea sau...?
Dumnezeule, s-a întors.
Îmi pare rău. Te rog uită ce-am spus.
Nici măcar nu te cunosc! Te rog!
- Părea îngrozită. - De cine?
De el, cred.
A spus ea asta?
Mai mult sau mai puţin.
Vreau să merg acolo. Să mergem şi să...
- De ce? - Să vedem dacă se simte bine...
Dragă, nu vom merge la vecinii noştri să-i acuzăm de...
- Nu asta am sugerat. - Mai ales când ne ţin treji cu olimpiada lor sexuală.
Dacă i se întâmplă ceva?
- Nu se va întâmpla nimic. - Nu-mi voi ierta...
Dragă, oamenii se mai ceartă, se mai bat. Nu-i treaba noastră.
- Trebuie să lucrez la noapte. - Ştiu.
Aceasta conferinţă e prima mare avanpremieră a lucrării mele.
Trebuie să mai stau încă puţin concentrat pe scris.
Pentru asta am lucrat.
- Păcat că n-ai auzit-o. - Îţi spun ce voi face.
Îl sun pe Harvey Tomes mâine la departmentul psihiatric şi aflu tot ce pot despre tipul ăsta.
- Promiţi? - Da, promit.
Hei, cucoană!
Ce faci?
Vă căutam.
Tu ce faci?
Am vrut să aduc ceva de bun-venit noilor noştri vecini.
Nu sunt acasă?
Cred că nu.
- Te pricepi la asta. - Eu aş fi făcut-o acum câteva săptămâni.
Le-am dat vecinilor nişte vin şi cineva mi l-a adus la uşă.
- Rămâi? - Am trecut să văd cum rezişti departe de ea.
Bine. Sunt bine.
Sigur?
De ce toată lumea crede că e aşa de surprinzător că fac bine?
Pentru că fiică-ta tocmai a plecat la colegiu şi tu erai foarte apropiată de ea. Eu aş fi luat-o razna.
Da, sigur.
De asemenea ai avut un an dat naibii. Mutarea, noua casă...
- Grădina. - Maşina.
Un pas mic înapoi.
- Acum un an a fost asta? - Săptămâna asta se face un an.
- Şi acum Caitlin. Chestii foarte stresante. - Mă rog... Sunt uşor slăbită.
Bine. Este omenesc.
Şi până acum săptămâna asta, sarcina mea principală e să-mi pozez trandafirii pentru Clubul Grădinăreselor.
Am ajuns la timp, nu? Ţi-am adus ceva.
Este ceai kombucha. Alină durerile şi îmbunătăţeşte starea psihică.
- Floriana mi l-a sugerat. - Deci vorbeşti despre mine cu medium-ul tău?
Nu e medium-ul meu. Doar un spirit mai deschis la minte. Ca mine.
Asta-i mai rău. Mă bârfeşti.
- Observi ceva diferit? - Doamne... Ai cumpărat-o!
- Da. - Drăguţă.
Pensia alimentară e un lucru frumos. Te scapi de un soţ, îţi iei o maşină.
- Crezi că mă ajuta să agăţ tipi? - Categoric.
Mişto.
- Trebuie să plec. Ai grijă de tine. - Mulţumesc pentru ceai.
Norman.
- Norman! - Ce-i?
Vino aici. Trebuie să vezi asta.
- Ce s-a întâmplat? - Uite.
Ce-i, Claire?
Am crezut că am văzut...
- Eu... - Ce?
- Am crezut că am văzut ceva. - Doamne!
Bună, Caitlin e acolo?
Ai idee când se întoarce?
Îi vei spune că am sunat?
Merci, Beatrice.
Ei bine, asta-i prima dată.
Cooper, hai.
Ia-ţi mingea.
Ce s-a întâmplat?
Cooper, e mingea ta preferată.
- Alo? - Bună.
Trebuie să mai rămân câteva ore. Îmi pare rău.
Dar dacă vrei să vin acasă...
Nu. Nu, e bine.
Eşti sigură?
Claire?
Categoric. Nu te grăbi.
Ne vedem în curând. Te iubesc.
Şi eu te iubesc. Pa.
Cooper!
Bine. Fie cum vrei tu.
Am folosit tipuri diferite. Acum folosim Halothane.
Halotane? E un sedativ?
E un anestezic disociativ. Paralizează funcţiile motorii, dar persoana rămâne conştientă.
Nu se poate mişca, dar e conştientă de ceea ce se petrece în jur.
- Bună, d-nă Spencer. - Bună, Teddy.
- Cât durează? - Cinci minute.
- Câteodată chiar trei. - Poate fi folosit pe toate mamiferele?
Da, oricând vrei să imobilizezi pacientul şi să-l scuteşti de dureri.
- Bună. - Bună. Ce faci aici?
- Ai păţit ceva? - Eu...
- Am auzit zgomote. N-am vrut să te deranjez... - Ce fel de zgomote? Unde?
Acasă. M-am speriat.
- Ai chemat poliţia? - Nu.
- Voi pune poliţia să verifice casa cât sunt plecat. - Grozav.
"Puteţi s-o verificaţi şi pe soţia mea? Aude voci."
Aşteaptă până o să afle vecinii.
Voi pleca în New Haven pentru conferinţă. Vreau să te simţi în siguranţă.
Mă simt.
Precis nu a fost...
... nimic.
Ai sunat în legătură cu Feur?
Da.
Harvey spune că tipul e inofensiv. N-ar face rău nici unei muşte.
Warren. Warren Feur.
Dar ea?
Ştiu că mi-a spus...
M-am întâlnit cu Schumway azi.
Cel care a scris cartea aia care-ţi place.
Ţineau un discurs pentru departamentul de chimie aşa că Bob Shine ne-a făcut cunoştinţă.
O să-ţi placă asta. Mă priveşte şi mă felicită pentru "Teorema lui Spencer."
N-a ştiut că tatăl tău a murit?
A ştiut.
Poftim?
Eşti aşa de sensibil la chestiile astea.
- Nu sunt. - Ba eşti.
Mereu reacţionezi.
Va trebui să am grijă, nu?
A fost Mary?
D-na Feur... Warren şi Mary?
Da.
Mary. Asta e.
Mă duc să mai lucrez un pic.
DR. NORMAN SPENCER, DISTINS DE CONSILIUL DIRECTOR DUPONT PENTRU REZULTATE ÎN GENETICĂ
Hei?
D-nă Feur?
Pot să vă ajut cu ceva?
Da.
Bună.
Eu sunt Claire Spencer, vecina de alături.
Îmi pare bine de cunoştinţă.
Am vrut să trec să vă urez bun venit în cartier.
Mulţumesc, dar nu e un moment potrivit. Voi întârzia.
Soţia este acasă?
Nu, nu este.
Când se întoarce?
Trebuie să plec.
Îmi cer scuze. Mi-a părut bine de cunoştinţă.
- Ce face? - Mănâncă. Singur. Cina în faţa TV-ului.
Asta-i rău.
A venit ăsta cu masajul. Sună-mă dacă începe vreun desert tipic unui criminal în serie
gen pişcoturi de şampanie.
- Bine. - Pa.
Unde ai dispărut?
La naiba!
- Doamne, Claire. Ce naiba faci? - Mă uitam...
- Spionai. - Îl spionam pe d-l Feur.
- Cum de nu eşti îmbrăcată? - Îmbrăcată?
Cina cu Stan.
- În seara asta? - Da.
- Vom... - ... întârzia elegant cinci minute.
Ce tot spui acolo, că şi-a ucis nevasta?
E chiar aşa de ridicol? Era îngrozită şi acum nu răspunde la uşă, dar maşina ei e în garaj.
Poate era plecată său era în pat având gripă.
- Sau poate au răpit-o extratereştrii. - Unde suni?
- La restaurant. - Nu suntem în mijlocul podului.
- Nu ai semnal până acolo. - Ştiu că nu suntem în centru.
Iată. Vezi?
Ce uşurare.
- Bună seara, Stan. - Hei, Claire. Norman.
- Scuze că am întârziat. - E vina mea.
Abia am ajuns.
- Unde-i noua iubită? - Iată-mă.
- Ea e... - Elena?
Dumnezeule. Claire! Nu-mi vine să cred!
- Este... - Ne cunoaştem.
- Norman. - Bună, Norman. Încântată.
Claire, uită-te la tine. Arăţi fantastic!
Şi dirijorul ăsta grozav în chiloţi mov, fără pic de breton,
înjura de mama focului în finlandeză.
Claire...
Am făcut o femeie cinstită din ea.
- De cât timp eşti în Vermont? - Cineva trebuia să facă şi asta.
Păi, Norman a crescut aici...
Ţi-l aminteşti pe Beau Flynn, şeful pe cardiologie din spital? A fost dat afară.
- Glumeşti... Din ce cauză? - N-o să crezi. Am dus pe Caitlin la colegiu.
- A avut o aventură cu o stagiară. - O, Doamne, Claire... Ce repede îmbă trânim!
- Nu se mai joacă cu aşa ceva. - Clar că nu.
- Când ne-am întâlnit ultima oară? - New York.
- Desigur. Chiar după... - Chiar după moartea lui Michael.
- Care Michael? - Marlov.
Primul soţ al lui Claire.
- Muzicianul... - Da.
Ştii, am fost în turneu împreună.
Ai auzit-o cum cânta?
Nu.
Stăteam pe scenă...
în timpul prestaţiei solo a lui Claire
şi, efectiv, îmi şiroiau lacrimile.
Era ieşită din comun.
De ce nu mai cânţi?
Păi, într-o noapte, după un concert, am întâlnit un chipeş şi genial om de ştiinţă
şi, după trei luni, m-am măritat.
Atunci v-aţi mutat în Vermont?
Nu, eram în Boston când lui Norman i s-a oferit acest post.
Un loc de muncă... citeşte asta ca "Preşedinte DuPont în genetică."
Înţeleg. Iar acum predai la şcoala tatălui tău.
De fapt, nu prea mai predau. Conduc un proiect de cercetare.
Tatăl lui Norman a avut o casă veche, plasată lângă lac...
- ... pe care acum o renovăm. - O schimbăm cu totul.
- Nu-i adevărat. - Ba da.
Cică "schimbăm cu totul."
- S-o vezi şi tu. E frumoasă. - E frumoasă. Vei vedea.
- E bântuită. - Nu... Chiar?
Claire aude lucruri.
Ce? Ce auzi?
Nu ştiu. Am auzit nişte voci, şoapte...
- Mi-a căzut şi o poză înrămată. - Eu cred cu tărie în aşa ceva.
- Chiar? - Da.
Stai o clipă. Cine crezi că este?
Ştiu exact cine e. E taică-meu.
E supărat că îi tot meşterim la casa lui.
Claire.
Doamne...
E în regulă.
Calmează-te, Claire.
Gata.
- A cui a fost ideea? - A mea. A lui.
Amândoi ne-am gândit...
N-am vrut să vin aici.
- Atunci de ce ai venit? - El îşi făcea griji pentru mine.
- Soţul tău? - Da.
Sunt sigură că spera că mă veţi îndopa cu Prozac sau litiu şi el îşi poate trăi viaţa liniştit.
- Chiar crezi asta? - Nu.
- Iei medicamente? - Nu. Ba da, Valium. Ca să pot dormi.
- Nu ai somn? - Câteodată. Când sunt neliniştită.
- Eşti neliniştită doar noaptea? - Nu, iau Valium doar noaptea.
Ca să poţi dormi.
De ce eşti neliniştită?
Nu ştiu.
- De ce crezi că-şi face soţul tău griji? - Pentru că...
Nu ştiu.
Pentru că de când a plecat Caitlin... De când a plecat fiica mea la şcoală,
s-au...
De ce e aşa de greu?
Poftim. Ia o bomboană cu scorţişoară.
Mulţumesc.
Este greu pentru că sunt un străin, iar tu vorbeşti aici despre lucruri extrem de personale.
În plus, mulţi dintre cei care vin aici prima dată, se întreabă dacă eu îi cred nebuni.
Nu-ţi face griji. Mi se cere să am trei şedinţe înainte de a mă hotărî.
Asta a fost o glumă.
Sunt bune bomboanele. Sunt iuţi.
Este o fantomă în casa mea.
- Am văzut-o în apă, lângă mine, în cadă. - Cum arăta?
Arăta...
ca mine.
- Doar că are ochii verzi. - Ai idee cine ar putea fi?
Poate. Dar prefer să nu spun deocamdată.
Bine.
- Ce crezi c-ar trebui să fac? - Încearcă să intri în contact cu ea.
Comunică în vreun fel cu ea. Află ce vrea.
Ce să fac? Să cumpăr o tablă Ouija?
- Sperăm că fantoma va vrea la oliţă? - Aici era. Aici am văzut-o.
- Pare logic. Unde ai găsit asta? - K-Mart.
Cred c-ar trebui să stăm într-un cerc protector, nu crezi? Ăla ce mai e?
- De unde îl ai? - Nu contează.
- Ai furat pantoful unei moarte. - Trebuie să ai un obiect al decedatei.
Cine zice asta? E sânge pe el?
Nu ştiu. Pune-ţi degetele pe indicatorul de mesaje.
Bine.
Am dori să conversăm cu spiritul...
Ce e?
"Să conversăm."
- Las-o baltă. - Ce?
Nu, totul e o nebunie.
Îmi pare rău.
Care era numele ei?
Mary.
Feur.
Mary Feur, Mary Feur...
Am dori să comunicăm
cu spiritul lui Mary Feur.
Nu se întâmplă mare lucru.
Ce-a fost asta?
Pâlpâie.
Da.
- Ai văzut? - Da.
Cooper!
Uite, în legătură cu şedinţa noastră de spiritism...
Norman nu e musai să afle.
- Eu nu-i spun dacă nu-i spui nici tu. - Doar că, de când am avut accidentul,
mă tratează de parcă aş fi fragilă, uşor sărită de pe fix...
Doar văd fantome în cadă, nu?
Ţi-ai facut praf maşina într-un copac cu 130 km la oră.
Norman a fost destul de zguduit.
- Toţi am fost zguduiţi. - A fost un accident. Acum un an. Sunt bine.
Nu?
Sigur că eşti.
Totuşi nu eşti un medium bun.
Te sun mâine.
Odihneşte-te.
Ai agăţat ceva tipi?
Am unul în portbagaj.
Pa.
Ce vrei?
ŞTII TU
E moartă.
- Cine e moartă? - Ştii tu bine cine.
- Chestia cu Feur. - Ascultă-mă.
A ucis-o, iar eu nu sunt nebună.
Eu şi cu Jody am ţinut o şedinţă de spiritism în baie şi nu s-a întâmplat nimic...
Dar când m-am întors, era acolo. Serios.
Stai puţin.
Ai ţinut o şedinţă de spiritism?
- Eşti supărată pe mine? - Poftim?
- Poate nu ţi-a plăcut deloc c-am fost ocupat. - Nu.
Ştii ce miză mare e în joc. Ştii cât de important e pentru mine.
Nu pot să mă abţin să cred că încerci să mă sabotezi, să mă răneşti.
Norman, nu-i vorba despre tine. Ceva mi se întâmplă.
Şi nu vreau să mă răzbun sau să atrag atenţia.
Ceva se întâmplă în casa noastră, fie că-ţi place sau nu.
Claire.
- Claire, încetează. Exagerezi. - Nu-mi spune mie cum să reacţionez.
- Vrei să vorbeşti mai încet? - Nu vreau!
Poate că ai dreptate. Poate că-mi pierd încet-încet minţile. Dar dacă nu e aşa?
- Dacă o fi murit într-un mod groaznic? - Vrei să nu facem asta aici?
Tu.
Te crezi deştept, nu? Crezi că ai scăpat cu faţa curată.
Ei bine, ştiu c-ai ucis-o, criminalul naibii!
- Pe cine? - Nu mă lua pe mine cu de-astea.
Pe soţia ta.
- E foarte tulburată. Iertaţi-ne, vă rog. - Iubitule...
Nu mi-am ucis soţia.
Sunteţi în regulă?
Haide, dragă.
Hai. Să mergem. Îmi cer scuze.
- Eşti în regulă? - Da... Sunt bine.
Ce s-a întâmplat? Acum?
I-am văzut chipul lui Norman.
- Se temea pentru mine. - Cum e căsnicia ta?
Merge bine. Foarte bine. Am avut şi noi momentele noastre rele, cred...
dar e un soţ şi un tată minunat.
Sigur, poate că e obsedat de munca lui şi câteodată parcă...
... nu m-ar vedea.
Sau ştii...
Parcă aş fi...
Parcă ar fi ceva în neregulă...
... cu mine.
- Asta nu poate fi un sentiment plăcut. - Nu.
Bine... Mă prind unde baţi cu întrebările astea, dar...
Mariajul meu e trainic.
Nu, am avut doar un episod de singurătate, după ce mi-a plecat fata, cand am văzut
anumite lucruri care erau, de fapt, în imaginaţia mea.
Să ne ocupăm de asta. Vreau să ne ocupăm de asta.
"M-am gândit că poate-ţi trebuie. Cu drag, Jody."
FANTOMELE DIN VRĂJITORIE ŞI ALCHIMIA
D-nă Spencer.
Vreau să-mi cer scuze că v-am speriat atunci. Când m-am gândit cum m-am purtat...
Te rog, hai să nu mai...
- Claire Spencer. - Mary Feur.
- Vrei o ceaşcă cu cafea? - Cum să nu?
În acea zi la gard, păreai îngrozită. Nu cred că mi-am imaginat asta.
Nu.
De ce te temeai?
Te-ai simţit vreodată consumată de sentimentele pentru un bărbat încât să simţi că nu mai ai aer?
Şi să fie atât de pasionant timpul petrecut împreună încât, atunci când pleacă, să te doară la modul fizic?
- Sigur. - Nu puteam să respir şi am intrat în panică.
Nu m-am gândit c-o să mă audă cineva.
Am încercat să-l părăsesc.
Am fost la mama mea în Providence,
dar mi-a adus lucrurile în toiul nopţii, pe furtună, implorându-mă să mă întorc cu el acasă.
- Probabil mă crezi aşa de patetică. - Nu, nu...
Nu cred asta.
O să fim rapizi. Trebuie să-l conving pe Sidon să-mi aprobe bugetul înaintea să plece în Europa.
- Cum ziceai c-o cheamă pe nevasta lui Templeton? - Lois. Phil şi Lois Templeton.
N-o lăsa să te încolţească. O să te zăpăcească cu vorba.
- Bună seara, Phil. - Iată-i.
- Ce faceţi? Bună. - Bună seara. Mă bucur să te revăd, Lois.
Vin alb, te rog.
- Tu cum mai rezişti singură? - Bine. E o petrecere frumoasă.
Norman mi-a spus că aţi cam terminat de aranjat casa.
- Aproape. - Minunat.
Mă bucur să văd că te simţi bine.
Mulţumesc.
Ei bine, îmi făceam griji.
Nu cred că te-am văzut la recepţia lui Norman de anul trecut.
Ţi-ai făcut griji?
Chiar c-am devenit acea baba aia băgăcioasă de care mă feream la facultate.
Nu, doar că nu ştiu la ce te referi.
- Te-ai supărat. - La petrecere...
Pentru preşedinţia la corporaţia DuPont. Îţi aminteşti?
Îmi amintesc petrecerea, dar...
O, Doamne!
Am uitat complet.
- Îţi spărsesem paharul de cristal. - Draga mea, era doar un pahar de vin ieftin.
Dar ai devenit complet palidă. Nu puteai respira. De parcă ai fi văzut o fantomă.
SE INTENSIFICĂ EFORTURILE PENTRU CĂUTAREA FETEI DISPĂRUTE
"Fata dispărută."
"Şeriful din Burlington solicită ajutor în găsirea studentei dispărute, Madison Elizabeth."
Madison Elizabeth.
M-E.
BIROUL "PERSOANE DISPĂRUTE" NEW ENGLAND
Frank.
Madison Elizabeth...
... Frank.
M-E-F.
Claire?
Bună dimineaţa.
Ai stat trează toată noaptea?
Eşti bine?
Îţi aminteşti de asta?
E fata care a dispărut anul trecut.
Ai cunoscut-o?
Nu.
Claire, mi-e şi frică să întreb.
Unde vrei să ajungi cu asta?
Ea e. Femeia pe care am văzut-o în cadă.
- Fantoma? - Da, fantoma.
Am crezut că e d-na Feur, dar nu e ea. De data asta sunt sigură.
Claire, încetează!
Gata.
Ştiu că treci prin ceva ce nu pot înţelege.
Am încercat să te ajut, dar ajunge, Claire. Gata!
Vrei să mergem să vedem un psiholog? Îl sun pe dr. Drayton.
Şi atunci, Claire, ce să fac? Spune-mi tu ce să fac.
E ea.
Daţi-mi voie să vă întreb ceva, d-le... McCain?
- McCann. - McCann.
Nu s-a găsit nimic? Nici maşina?
Uitaţi ce e... Fata asta era cam agitată de fel. Conducea un Mustang decapotabil.
Mulţi cred că e plecată prin Mexic sau pe undeva, cu prietenii.
Poliţia a clasat-o drept fugară. Maică-sa locuieşte în Addison County.
- D-na Frank? - Da?
Eu sunt Claire.
Aş vrea să vorbim despre Madison.
Cafea simplă.
- Nu vreau Mocca. - Bine.
- Pari cam bătrână pentru o studentă. - Nu sunt studentă. Am cunoscut-o la o petrecere.
Păi, mi se pare logic.
N-am înţeles niciodată cum o fată aşa de agitată lua numai de 10.
Totuşi îi plăcea să citească mult. Câteodată se închidea în camera ei cu zilele şi citea.
Au vrut s-o înscrie la o şcoală pentru copii dotaţi când era mică.
Maddie nici n-a vrut să audă.
Nu ştiu de unde a moştenit asta. De la mine în nici un caz.
Probabil seamănă cu neamul lui taică-său.
Niciodată nu a pomenit de tatăl ei.
Da, deloc.
Avea 12 ani când el a plecat. Nu a mai vorbit despre el după aceea.
Nici n-ai nevoie de sunet. Poţi să-ţi dai seama după ce feţe fac.
Totuşi îl mai pornesc câteodată.
Să se mai audă cineva pe aici.
Tu de ce eşti aici?
Nu ştiu.
Vrei să-i vezi camera?
Bursă de merit.
Şi Princeton.
A vrut să stea pe Coasta de Est.
Trebuie să fii foarte mândră.
Astea-s ultimele ei poze. Poliţia a folosit-o pe aceasta.
Sună telefonul. Mă scuzi un pic.
INVOCAREA MORŢILOR
Claire!
- Bună, dr. Spencer. - D-nă Spencer.
Fructul interzis.
Te deranjează?
- Să înţeleg că nu mai eşti supărată pe mine? - N-aş zice chiar asta.
Uşurel...
Ce-i cu tine?
Ce s-a întâmplat?
- E prea dur. - De când?
Asta-i...
- Claire, e cam... - De ce nu taci odată, dom' profesor?
De ce nu vrei să... taci?
- Cred că începe să bănuiască ceva. - Cine?
Soţia ta.
Încetează!
"Ştii tu..."
Ce naiba faci?
Ştiu.
Eram de faţă.
Chiar înainte de accident.
Îmi aduc aminte acum.
Ce?
Am venit la uşă.
Se auzeau şoapte. Te-am văzut în oglindă...
- Cum stăteai întins lângă ea, în casa noastră... - Claire, ascultă-mă.
A fost la petrecerea DuPont şi se uita fix la mine. Ea era.
De aceea nu puteam respira. De aceea am scăpat paharul.
- Dragă, asta era anul trecut. Aveam probleme. - Aşa că te-ai regulat cu o nenorocită de studentă?
- Nu am spus asta. - Nu mă atinge.
Să nu te apropii de mine.
Ieşi!
Am spus să ieşi!
Bine.
Claire, te rog.
- Am renunţat la tot pentru tine. - Claire, te rog nu...
- Viaţa mea, muzica mea. - Nu ţi-am cerut să renunţi.
Nu am avut de ales! Tu trebuia să fii tatăl perfect. Asta însemna să ai o soţie perfectă.
- Familia perfectă. - Nu-i cinstit.
Făceai turnee, cu un copil după tine, când am apărut eu şi de aia te-ai bucurat să renunţi.
Şi după ce-ai renunţat, m-ai urât pentru asta, aşa că i-ai dat toată atenţia numai ei.
- Cui? - Lui Caitlin!
Nu o băga pe ea în asta.
Şi apoi, din senin, o tânără frumoasă mă găseşte atrăgător.
- Încetează! - ... şi am călcat greşit!
- Dumnezeule, am călcat greşit! - N-o să ascult tâmpeniile astea.
- Claire, am încercat să rup relaţia. - Trebuia să te străduieşti mai mult.
Eram prin Adamant.
În Adamant?
Acel sat hippie micuţ la câteva ore depărtare pe autostrada 7.
Am oprit la o cafenea să iau cafea şi îl văd pe Norman stând în spate.
Dar nu era singur.
Era cu o tânără blondă.
Nu i-am văzut faţa.
Nu mi-a trecut prin cap că s-ar întâmpla ceva. M-am dus să-i salut.
Dar au început să se certe într-un asemenea fel...
... încât m-am oprit locului.
Apoi câteva zile mai târziu, ai avut accidentul.
Şi primesc un telefon ciudat de la Stan care era de gardă şi mă întreabă dacă eram cu tine atunci
şi dacă erai supărată. Vorbea de parcă ai fi vrut să te izbeşti cu maşina de copac.
Şi m-am gândit, "Dumnezeule... Claire a aflat de relaţia aia."
Şi când m-am dus la spital, îl văd pe Norman...
Disperat la gândul... că te va pierde.
N-am putut să spun nimic.
Te rog...
Nu mă urî, Claire.
Nu te urăsc.
"Bună, sunt d-ra Jody."
"Nu pot răspunde. Lasă-ţi numele şi poate te sun eu."
Jody, sunt Norman.
O caut pe Claire. Vrei te rog...
să-i spui să sune acasă?
Nu pot vorbi cu el.
Îl suni tu şi-i spui că voi fi acasă dimineaţa?
Trebuie să-l întreb ceva.
Norman?
Norman!
Dumnezeule!
- Care-i presiunea sângelui? - 140/80.
- Dar ritmul? - E normal. Sinusuri normale.
- Nici un semn de aritmie. - Bine.
Pulsul e normal. Pupilele egale.
Totuşi aş vrea să te duc la spital.
Sunt bine, serios.
Dr. Powell, aş recomanda exerciţii cardiace.
- Mă voi ocupa eu. - Trebuie să semneze formele de externare.
Mersi, băieţi.
Pot să te ducă la o scanare CAT mâine dacă te simţi ciudat.
Nu merg la spital...
Doar dacă au vreun medicament miraculos pentru stângăcie.
Dragă, îmi pare nespus de rău.
Slavă Domnului c-ai venit acasă.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Ştii, dacă întrerupătorul ăla nu pocnea...
Ştiu.
Nu-ţi face griji, Claire.
Ţine-l liniştit în seara asta.
- Şi, pe viitor, fără chestii electrice lângă cadă. - Mulţumesc.
La revedere. Sună-mă.
Te-am sunat azi noapte. Am lăsat un mesaj pe robot la Judy.
Voiam să-mi răspunzi la o întrebare.
Ai vreo legătură cu dispariţia ei?
Da.
Am avut o relaţie intimă cu ea.
Şi când am vrut să rup legătura, a devenit instabilă psihic.
A venit aici, în casă.
A ameninţat că se sinucide sau te ucide pe tine.
N-am crezut că vorbeşte serios.
Şi apoi...
A dispărut.
Ea a fost, Norman.
A încercat să te ucidă.
- Claire. - Chiar tu ai spus.
Vrea să mori.
Vrei să spui c-am fost atacat de-o fantomă?
Ai avut o aventură cu o fată
care a ameninţat că se sinucide şi acum e un spirit în casa noastră.
O tânără blondă.
Nu pricepi?
Ea a făcut-o, Norman.
E moartă...
Şi acum încearcă să ne facă rău.
- N-ai de unde ştii dacă-i moartă. - Bineînţeles că ştim!
E singurul lucru care...
O, Doamne.
E vina mea...
Eu i-am deschis poarta.
- Am furat o şuviţă din părul lui Madison. - De unde?
- Şi asta i-a dat putere. - Claire.
Nu m-a atacat nimeni. Nu există fantome.
A fost un accident. Sunt bine.
Nu e vina ta. Mă asculţi?
- Da. - Claire, spune.
Spune "A fost un accident. Nu e vina mea."
Spune, Claire.
Trebuie să mă întind.
N-am dormit azi noapte şi trebuie să mă întind.
Vreau să fiu singură o vreme.
Hei, Teddy, sunt eu. Aşa e, da.
Cum îl chema pe prietenul tău? Cum îi ziceai?
Tipul care se ocupa de chestii paranormale?
Holodnik, aşa.
Poţi vorbi cu el să mă sune aici?
Chiar aş vrea să vorbesc cu el.
UN SPIRIT E EXORCIZAT PRIN METODA ARDERII MÂINII
SUGESTIE EXORCIZARE PRIN FOC
Alo.
Da, eu sunt.
Mulţumesc pentru telefon.
Nu, d-le. Acela a fost tatăl meu.
Da, a murit acum câţiva ani.
Da, a fost. Mulţumesc.
Motivul pentru care am sunat...
Sunt depăşit de o problemă aici, dar o persoană apropiată mie
crede sau pare a fi în contact cu un fel de...
entitate sau spirit şi...
Nu, nu există cazuri de comportamente deviante în familie.
Cred că voiam să vă întreb dacă e posibil ca ea să-şi cauzeze aceste manifestări
în vreun fel, inconştient sau telekinetic?
Ar putea fi altceva?
Şi a fost cercetat?
Serios?
Îmi pare rău, dar n-aş putea să vă sun eu sau să mă sunaţi dvs. mai târziu?
Vă rog, da, ar fi minunat.
Mulţumesc, d-le.
Claire!
Eşti în regulă, Claire?
- Cosiţa! - Ce?
- Unde-i cosiţa? - Ce cosiţă? Despre ce tot vorbeşti acolo?
Despre ce vorbeşti? Despre asta?
Despre asta vorbeşti?
- De unde o ai? - Am luat-o din casa lui Madison.
E a ei?
E părul lui Madison Frank?
Ce crezi?
Chiar nu ştiu.
Norman.
Da...
Te cred.
Hei, Coop.
Cânţi.
Ea nu mai e.
De unde ştii?
Simt asta.
Ţi-am luat cartea comandată de la librărie.
Claire, nu ştiu cum să-mi cer iertare pentru ceea ce am făcut.
Dar dacă îmi mai dai o şansă...
Promit că-mi petrec restul vieţii făcându-te să nu-ţi regreţi hotărârea.
Te rog.
Ultima navigare a anului.
Frumos, nu?
Ar trebui să facem o plimbare înainte să dispară frunzele de tot.
- Să stăm la o pensiune. - Să căutăm antichităţi.
Da, n-am mai făcut asta de-o vreme.
În Adamant.
- Adamant? - Un sătuc cu artizanaturi, pe autostrada 7.
Se zice că e fermecător.
- Îl ştii? - Nu.
Poate ne oprim acolo să luăm prânzul.
Asta pentru ce a fost?
Doar aşa.
Dumnezeule...
Nu înţelegi ce e asta.
Oare nu înţeleg, Norman? E lănţişorul lui Madison.
Ai ucis-o, nu-i aşa?
Nu-i adevărat.
N-am omorât pe nimeni.
Doamne, Claire. Ascultă-mă.
Când am ajuns aici, era deja moartă. S-a sinucis în casa noastră ca să mă distrugă.
- Mă crezi aşa proastă? - A lăsat asta pentru tine în grădină şi o scrisoare.
Am ars scrisoarea şi am aruncat cutia în lac.
Cu o săptămână înainte, a apărut la petrecerea DuPont.
Am fost îngrozit.
A insistat să ne întâlnim aici.
Când am ajuns aici, luase deja nişte pastile.
Am încercat să o reanimez, însă murise deja. N-am mai putut face nimic.
Aşa că am urcat-o în maşină, am dus-o pe rampa pentru bărci şi am împins maşina în lac.
Am făcut o greşeală îngrozitoare. Ştiu asta.
Dar spune-mi, Claire, ce să fi făcut? Să sacrific totul? Căsnicia noastră?
Munca mea, pentru care mi-am sacrificat toată viaţa?
Spune-mi, Claire.
Spune-mi, te rog. Pentru că putem uita totul.
Vieţile noastre pot continua.
Nu-i prea târziu.
Ce-mi ceri să fac?
Îţi cer să mă ierţi.
Fata aia trebuie scoasă din lac.
Bună seara. Sunt dr. Norman Spencer.
Am nişte informaţii despre o persoană dispărută.
Madison Frank, da.
Puteţi trimite un ofiţer la mine acasă, vă rog?
Aleea Willoughby, nr. 15. Cam la 1,5 km distanţă de pod.
Bine. Mulţumesc.
Mă duc să mă îmbrac.
REFORMEAZĂ ULTIMUL NUMĂR APELAT
Informaţii. Ce oraş doriţi?
Nu!
Încetează!
Te implor, Claire.
Te-am rugat frumos.
Dar nu ai vrut să renunţi.
Claire...
N-am vrut să se întâmple nimic din toate astea.
Tot ce am vrut a fost ca tu să mă iubeşti.
Să fii mândră de mine.
Să fii fericită.
Avea de gând să meargă la decan. Ne-ar fi ruinat.
A crezut că o să stau impasibil?
Nici n-ai idee cum este. Să o ţii sub apă...
Să vezi cum se scurge viaţa din ea.
Dar nu mi-a dat de ales.
Şi nici tu.
Nu înţeleg cum ai reuşit să legi totul.
La început am crezut că ştii.
Iar chestia cu fantoma e o capcană bine pregătită.
Apoi mi-am dat seama că tu credeai în asta. O capodoperă pasiv-agresivă psihologic.
Prima dată când te-am cunoscut
n-am vrut decât să-mi petrec restul vieţii alături de tine.
Acum nu se va mai întâmpla asta.
Prea rece.
Îngheţasem aici, în cadă, ud, dezbrăcat, prefăcându-mă a fi electrocutat.
Hei, Coop.
Ce faci, băiete?
Hai să mergem să luăm mingea.
Jody, sunt Norman.
Dacă eşti acolo, ridică, te rog.
Sunt Norman.
Ascultă, eu şi Claire ne-am certat groaznic.
Poţi să-mi faci o favoare?
Voi dormi la laborator. Vrei să treci dimineaţă pe aici, să vezi ce face?
Îmi fac griji pentru ea.
Mersi.
Începe să se ducă efectul Halothane-ului.
Sunt sigur că, într-un mod tragic, sinuciderea ta mă va apropia mai mult de Caitlin.
Şi de fiecare dată când o voi privi, te voi vedea pe tine.
Dumnezeule.
Ce-i asta?
La naiba.
Sunt pe pod!
Cineva să mă ajute!
Sunt pe pod!
Nu!
Te implor, gândeşte-te la Caitlin.
Te rog, nu.
Traducerea şi adaptarea MARIAN CÎRCEL
Premiul BLOCKBUSTER ENTERTAINMENT pentru actriţă favorită/suspense, Michelle Pfeiffer
Premiul BLOCKBUSTER ENTERTAINMENT pentru actor favorit/suspense, Harrison Ford
Premiul ASCAP pentru cea mai bună coloană sonoră, Alan Silvestri
Nominalizat la Premiile SATURN pentru cel mai bun film horror
Nominalizat la Premiile SATURN pentru cea mai bună actriţă, Michelle Pfeiffer
Nominalizat la Premiile SATURN pentru cel mai bun regizor, Robert Zemeckis
Nominalizat la BLOCKBUSTER ENTERTAINMENT pentru actriţă secundară/suspense, Diana Scarwid
Nominalizat la Premiile Golden Trailer pentru cel mai bun horror/thriller.