Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
WWW.SUBTITRARI-NOI.DE
CÂND LUMINILE SE STING
DUPĂ FAPTE REALE
Traducerea şi adaptarea LAGARDE
Ce a fost rău cu vechea noastră casă?
- Cu ce vrei să încep? - Mie mi-a plăcut.
- Bine. Puteai rămâne acolo. - Ce glumă bună...
- Poţi pune nişte muzică, te rog? - De ce nu-mi spui mie să fac asta?
- Cum sunt plătiţi muncitorii? - 20 de lire sterline.
Ce obrăznicie.
Va apărea aici odată cu Brian şi Rita.
Probabil când e totul gata.
- Tipic Brian. - Tipic Rita.
Nu-mi place.
Nu ştii ce e bun...
Ce face idioata asta aici? - Cine?
O ştiu de la scoală. Miroase ca un porc.
- Sally. - Aceştia sunt vecinii noştri.
Bună ziua.
Sally.
Salut.
- Cavaleria a sosit. - Aţi avut probleme?
Nu intra în panică, Len.
Am o treabă pentru tine.
La naiba, am ajuns cam târziu.
- Am primit cadou o casă nouă primitoare. - Ai liber azi?
- Da. Nu e de lucru pentru leneşi. - Primele trei sunt ale tale.
- Primele trei? - Da.
Acolo este baia, draga mea.
Haide, un zâmbet de fericire.
- Atunci să mergem în dormitor... - Ce obrăznicie.
Nu crezi că ar fi mai bine?
Te răzbuni pe mine.
Pădurea Kastlfild.
- Am fost acolo. - Da, şi?
E într-adevăr misterios.
Întoarce-te. Haide.
Ce mutră tristă ai...
Nu răspund la cuvintele tale blânde.
Ai auzit asta?
Haide, vino. Să facem câteva fotografii.
Haideţi, fetelor.
Spectacolul.
Frumoase, ce fete frumoase.
Scuze, nu aşa se face?
Doamne, ce obraznici sunteţi voi doi.
- Pentru noua casă. - Pentru noua casă. Noroc.
Noroc.
Mi s-a dus pe nas nas.
Da. O iubesc. Extraordinar.
Ce s-a întâmplat, dragă?
- Am crezut că eşti fericită. - Sunt mai mult decât fericită, Len.
- E urâtă, nu-i aşa? - Eu cred că este frumoasă.
- Arată ca o curvă. - Îmi plac hainele.
Trebuia să fiu un model.
Frumos. Încă una... Hai.
- Tata? - Da, dragă.
Mi-ai luat şi lucrurile mele?
Glumeşti, nu-i aşa?
Întreab-o pe mama ta.
Rata inflaţiei de 17%, cea mai mare din ultimii 34 de ani...
Avocado?
Ce?
Avocado. Ar fi frumos, nu-i aşa?
Ce zici de verde, draga mea?
Nu ai stil, Len.
Sau, şi mai important, n-am bani.
Fi mai veselă, draga mea.
Ce este?
- Nu-mi place casa asta, mă sperie. - Serios?
Lampa se clatină de la sine.
- Ai lăsat fereastra deschisă? - Era puţin deschisă.
Şi s-a mişcat?
De la sine.
- Nu mă credeţi, nu-i aşa? - E timpul de şcoală.
Deci nu a fost un declin al Bisericii Catolice din Anglia.
Mănăstirile au fost închise din ordinul regelui?
- Domnule. - Domnule Pryce.
Domnule.
Sally?
Da, dle?
V-a desenat, domnule.
Vedeţi, s-a înroşit.
Fetelor, ajunge. Hai, Sally. Să vedem şi noi.
Ai desenat foarte bine.
Aş spune chiar, excelent.
Asta ar fi pentru ora de artă.
Iar părul meu este desenat greşit. Cam lustruit.
Bine, poate cineva să-mi spună cine a închis mănăstirile?
- Domnule. - Lucy.
- Henry al VIII-lea, domnule. - Este bine, fetiţo.
Şi câte neveste a avut?
Nu vreau să rămân singură, mamă.
Nu va dura mult.
- Doar să cheltuim câţiva şilingi. - Cineva a fost aici.
Încetează, dragă. Eşti fată mare. Nu te mai joci aşa.
Dacă sunt o fată mare, de ce nu pot veni cu voi?
Eşti prea tânără.
- Nu vă pot convinge. - Nu.
- La revedere, draga mea. - Ne vedem mai târziu.
Atunci plecaţi.
Este rândul tău, nu?
Uite. Să fim civilizaţi, nu-i aşa?
- Concilierea merge conform planului? - Da.
Lui Sali i-a intrat în cap, că nu suntem singuri în casă.
Ce vrei să spui?
E convinsă că ne bântuie un spirit.
E încă un copil.
Rita?
Uite... Şi eu cred că am văzut ceva.
Să nu-i spui, deoarece o va convinge.
Doamnelor...
Să ne distrăm.
Noroc, dragă.
Noroc.
Este Sally.
Bună, iubire...
Eşti udă.
Ce faci aici, dragă?
Haide, draga mea.
Mamă, l-am văzut.
Dacă o jucărie cade pe scări, nu înseamnă că avem un spirit.
E târziu. Suntem cu toţii obosiţi. La culcare.
Eu te cred.
- Era agitată. - Serios?
Data viitoare voi merge cu tine.
- Iar o pană de curent. - Trebuia să ne informeze.
Ceilalţi au lumină.
- Ai lumânări? - Nu ştiu unde sunt.
Doamne, ce a fost asta?
Ghiceşte... Domnişoara mea...
Ce naiba faci acolo sus?
Eşti cam obraznică.
- Este spiritul. - Da, la naiba.
Doamne.
Nu mai stau aici.
Mă duc să văd dacă-i este bine.
Adu lanterna.
Rita, în spatele tău.
Ce se întâmplă aici?
Bine ai venit acasă. Ce s-a întâmplat?
Nu e momentul să facem glume proaste.
- A fost ceva deosebit. - Ce anume?
Ceva ciudat.
- Şi luminile? - Întrerupătorul era închis.
Şi sunetul acela?
Copii au făcut vreo înregistrare.
- Poate siguranţele? - Trebuie să le schimbăm.
- Şi ceasul bunicului? - A căzut.
Sau a fost împins.
Nu ştiu...
Un lucru este evident. Ea nu vrea să mai rămână aici.
- Este doar o formă de a protesta... - Te cred.
- Nu mă crezi, nu-i aşa? - Nu.
În nici un caz.
Unde este mama?
- E obosită, este încă în pat. - Îi duc ceaiul.
Nu o deranja.
Nu vrei să te mai contrazici cu ea.
Ce faci? Lasă-mă în pace.
De ce eşti aşa urâcioasă?
Ce este?
Nimic, domnule.
Atunci continuă.
Uite ce am găsit la bibliotecă.
Spune că...
spiritele îngheaţă camera,
aruncă lucrurile şi pot stinge luminile.
- Ştii ce cred eu? - Ce?
Cred că totul are o explicaţie naturală.
Da, sunt spirite.
Cred că Len a făcut-o.
- Dai vina pe copii? - Copiii fac tot felul de glume.
Nu mai sunt copii mici.
Poate că nu e ce crezi tu.
Mai bine, lasă lucrurile aşa cum sunt.
Tu ai văzut, eu am văzut, ea a văzut.
Nu este imaginaţia copilului.
- De unde şti că nu a minţit. - Ştiu ce am văzut.
Dacă ai fi avut un copil, ai fi înţeles.
Îmi pare rău, nu trebuia să spun asta.
E în regulă.
Vreau doar, ca noi toţi, să fim fericiţi.
Ştiu.
Doamne.
Vacă proastă.
Eşti la fel ca toţi ceilalţi.
- Nu pleca. - Azi m-ai lovit.
Îmi pare rău.
- Îţi place de dl Pryce? - Nu-i treaba ta...
- Da. - E drăguţ, nu-i aşa?
- Seamănă cu John Denver. - Îl şti pe John Denver?
Încetează.
- Şi mie îmi place de el. - Las-o baltă.
- Mai bine să intrăm înăuntru. - Încă nu.
Bine. Vrei să explodăm păpuşa?
La naiba, ai folosit jacheta mea?
Pun eu mâna pe tine.
Dacă tu ai făcut asta, Sally...
La naiba.
Deschide uşa.
Sally, deschide uşa.
E ceva acolo.
Pleacă de aici.
Sally, te avertizez. Deschide uşa.
- Tată, ce e? - O să vezi tu...
Căţea.
Îmi pare rău, draga mea.
- Ce facem acum? - Plecăm.
Serios?
- Ce altceva putem face? - Unde să mergem?
Am găsit-o cu greu, casa asta.
Ajungeţi la subvenţionaţi, la sfârşitul listei.
Dar când e vorba de spirite...
Nu ne-ai crezut.
- Ce zici de tatăl lui Clifton? - N-am mai fost la biserică.
Ne-ar trânti uşa, în faţă.
Ştiţi că întotdeauna sunteţi bineveniţi.
N-am de gând să dau bir cu fugiţii. Asta e tot.
Cine eşti?
Un prieten
Pleacă de aici.
Ce vrei?
- Avocado. - Nu e verde?
Asta a vrut.
Dacă nu vă puteţi permite, atunci asta e.
E logic.
Dacă îşi imaginează ceva...
Am auzit că ai spirite în casă.
Da, şi?
- Ce zici să dăm asta la ziar. - Asta mi-ar lipsi, jurnaliştii.
Ţi-aş putea face cunoştinţă cu unul.
Prietenul meu lucrează la "Express".
Dacă vrei, pot să-l sun.
Crezi că o să publice?
Poate ne-ar ajuta, ca să ne putem muta.
- Şi dacă nu ne vor crede? - Vor crede.
Şi plătesc bine... dacă le place povestea.
Las-o baltă.
E prea târziu.
Uite. Aici am fost atacat.
De cine, domnule Maynard?
Un fel de prezenţă.
Prezenţă?
Da, o prezenţă înfiorătoare.
L-ai văzut?
Nu...
Te-a atins?
Nu, dar...
Ascultă, am fost tare speriat, dl Smith.
Nu-i rău.
Nu cred că aşa ceva îi interesează pe cititorii noştri.
Tuturor le plac poveştile despre fantome.
Da, dar pentru asta ai nevoie de o fantomă.
- Tu ce crezi, dle Smith? - Eu sunt doar un jurnalist.
Nu văd nimic concret, ca să pot scrie.
- Mai cercetează puţin... - Voi arunca o privire.
Bravo, isteţule...
Ţine-ţi gura.
Serios Dra Maynard, eu sunt un om foarte ocupat...
Fantomele bântuie o familie
Uită-te la părul meu. Ce fotografie urâtă, nu-i aşa?
De mine n-a scris nimic.
Nu este corect, dragă, nu-i aşa?
Nu, nu este.
Putem să ne venim şi noi?
Mamei nu-i plac străinii care vin în casa noastră.
Tata a zis că e o înşelătorie.
Nu, este adevărat.
V-au plătit cei de la ziar?
- Las-o în pace, e obosită. - Vrea să se poarte frumos.
Două Iunatice.
Ce vor toţi aceşti oameni?
Idioţi.
Ce se întâmplă aici?
Vrem să vizităm casa, doamnă.
Aşteptăm de mult, dar merită.
Plecaţi. Aceasta este casa mea.
Aici e camera fiicei mele. Aici s-au întâmplat multe.
Vin imediat.
- De ce faci asta, Len? - Ca să câştig ceva.
Să plece toţi.
- Vrei o bucătărie nouă? - Acum.
- Noi suntem la rând. - Nu, spectacolul s-a terminat. Plecaţi.
Tata.
- Ce? - Pot primi zece pence, te rog?
Nimic.
Zgârcitule.
O liră?
Jenny.
Am crezut că lipeşti tapetul, nu că-l dai jos.
Nu eu am făcut-o.
La naiba.
De unde ai cumpărat asta?
Am furat-o, de la magazin. Are un gust groaznic.
Hoaţo.
Dă-mi şi mie.
Arată ca mierea.
Şi are un gust amar.
Taci. O să ne vadă.
- Cui a aparţinut, spune-mi? - Nimănui.
Atunci dispari de aici.
- Sunt beată. - Şi eu.
Ai mai fost beată vreodată?
Da, furam de la mama câte un pic de sherry.
Vi la ziua mea?
- Desigur. Dacă mă chemi. - Sigur că da.
Tu erai cea de la expoziţie?
Eşti foarte drăguţă.
Încetează.
Opreşte-te.
Pleacă de pe mine.
Încetează.
De ce râzi?
- Ce crezi că e? - Ce?
Aici.
Nu ştiu.
O fată, poate un băiat.
- Da, se poate. - Tu ce crezi că e?
Îţi voi spune ce cred eu.
Ce?
Un demon.
- Unde ai fost noaptea trecută? - Cu Lucy.
Bine. Mă bucur că ţi-ai găsit o prietenă.
Una în viaţă.
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Uneori se deschideau brusc uşile,
iar soţia mea a început să fie înfricoşată.
Nu vorbi.
Da, de fapt, nu e aşa rău. Poate fi utilizat.
Ce-i cu familia ta?
Apoi... Dumnezeu a zis noapte bună.
Sunt sigur că e fericită...
cu un tip urât ca tine, nu-i aşa?
Cine eşti tu?
Un prieten.
Ei bine, prietene, ar fi timpul să te duci acasă.
- Asta ţi-aş sugera ţie. - Serios?
- Rahatule, idiot nenorocit. - Len, opreşte-te.
Încetează.
Ce şi-a imaginat? Idiotul.
Poate că avea dreptate.
Ce? Şi tu îmi spui asta?
Îţi spun... că ar trebui să mergi acasă.
Încă un rând.
Du-te acasă şi ai grijă de ea.
- Nu ştiu cum să fac asta. - Eşti căsătorit. E de ajuns.
Bastardule.
Sunt chiar aşa de rău?
Nu tu...
Ai băut.
Nu prea mult.
Uite ce a făcut.
Arată că vrea să ne despărţim.
Se ocupă de asta, nu?
Numai dacă noi îi vom permite.
- Bună, tu eşti Sally? - Bună.
Vino, draga mea.
Eu sunt prima?
Lucy nu ţi-a spus, dragă? Veţi fi doar voi două.
La mulţi ani.
Ce? Nu-ţi place?
Nu-l pot duce înapoi.
Îmi place.
Pe nas...
Unde este tatăl tău?
S-a dus la o prostituată.
Mama nu spune nimănui... Îi este ruşine.
Sally, dragă, vino aici.
Stai jos, draga mea.
Poţi să-mi faci o favoare?
Vreau să fiu sigură că Lucy, nu intră în casa ta.
Bine.
- Promiţi? - Promit.
Mulţumesc, draga mea.
Este din cauza fantomei?
Da, din cauza asta.
Sally, vino aici.
Du-te, draga mea.
Să ne imaginăm că suntem trupa Sweet.
Eu voi fi bateristul. Tu vei fi Brian Connolly.
Bine.
De ce plângi?
Părinţii tăi sunt acasă, draga mea?
Nu.
- Te deranjează dacă-i aştept? - Ce este?
Aveţi un duh rău în casă, şi v-aş putea scăpa de el.
Dacă sunteţi de acord cu asta.
Spune părinţilor tăi să mă sune.
Bine.
Încetează, Len.
Ajunge.
Len.
Da, dragă?
Ce este, dragă?
Ce se întâmplă?
- Cine este spiritul şi ce naiba vrea? - Lasă-mă în pace. Sunt obosită.
Tu ştii mai multe şi nu ne spui, domnişoară.
- Îmbracă-te. Vi cu mine la părintele Clifton. - Nu vin nicăieri.
- Dă-te jos din pat. - Dă-mi drumul.
Căţea mică.
Mai încet, te rog. Haide.
Mă ocup de tine, mai târziu.
La ora 4 dimineaţa? Doarme la ora asta.
Nu-mi pasă.
Să mă duc eu?
Da, du-te tu.
Trebuie să ajut întreaga comunitate? Doamne.
Spiritul fetei tinere este Jenny.
De ce nu m-aţi căutat mai devreme?
M-am gândit că mă vei alunga.
- Ce vrei să fac eu? - Să ne eliberezi de ea, părinte.
Pentru aceasta, e nevoie de o exorcizare.
Exorcism?
Asta e o chestiune foarte serioasă.
Trebuie să cer permisiunea episcopului.
Doamne. Ce ne facem?
Vreau să vorbesc cu tine.
Îmi pare rău.
Bine.
Am fost prea dură cu tine.
Mă ierţi?
Da.
Poate că va trece de la sine.
Cine ştie... poate a pleca deja.
Şi aici vedeţi... mănăstirea Nirsbi.
- Oliver va intra primul. - Haideţi copii.
Aici era sala de masă. Ce făceau aici?
Aici mâncau călugării, domnule.
Foarte bine, Lucy.
Aveau două mese pe zi, în timpul iernii, doar una.
Ce mâncau, domnule?
Doar strictul necesar. Legume, carne, pâine...
Miere de albine. Zahărul nu era cunoscut, pe timpul acela.
- Ce ai? - Muştar.
- Cum poţi mânca aşa ceva? - Îmi place.
Lesbiene.
Haide.
- Vreau să fac pipi. - Bine.
- Nu-ţi uda chiloţii. - Bine.
Sally?
Sally.
Domnule Pryce.
- Ce este? - Eu nu am voie să intru aici.
- De ce? - Din cauza spiritului, dle.
Sper că nu crezi în prostia asta?
Haide.
Este adevărat, domnule. Ea mi-a spus.
O trezeşte noaptea ca să se joace cu ea.
De aceea e tot timpul obosită.
Cred că te uiţi prea mult la TV, domnişoară.
Nu avem televizor, dle.
Cum te simţi, Sally?
- Sunt bine, domnule. - Eşti sigură?
Lucy va sta cu tine, până vine mama ta. Bine?
Ea nu are voie să intre aici.
Bine, doar de data aceasta.
Ne vedem mai târziu.
Nu trebuie să stai dacă nu vrei.
Nu, este în regulă.
- Unde este baia? - La etaj.
Ai incontinenţă?
- Când eram în scutece. - Atunci am avut şi eu.
Dar nu la zece ani.
- Iarăşi pană de curent. - Trebuie să mă duc.
Bine.
Tu eşti, Sally?
Ce?
Nimic.
Lucy?
Sally.
Lucy.
- Sally. Te rog. - Încerc să deschid.
Sally.
Ce s-a întâmplat?
Lucy, vino înapoi.
Bună, Sally.
Ştii de ce sunt aici, nu-i aşa?
N-ai înţeles ce ţi-am spus?
Mi-ai promis.
- Va fi bine? - A trebuit să o duc la spital.
- Pot s-o văd? - Nu, nu poţi.
Şi ai terminat cu ea, dacă nu vrei să ai de a face cu mine.
- M-ai înţeles? - Da.
Am crezut că o să fie bine. Erai singura ei prietenă.
Ce s-a întâmplat?
Fiica ta idioată, asta e. Am rugat-o să...
Lucy nu avea voie în casa noastră. Mi-a promis.
A trebuit s-o duc pe Lucy, la spital.
Nu am ştiut.
Acum ştii.
Mamă, nu eu... Eu nu am vrut...
A naibii căţea.
- Îmi pare rău. - Cum ai putut face asta.
Căţea.
Fă ceva cu ea.
Nu.
Încetează. Nu.
Încetează.
Te rog, nu.
Te rog.
Te rog, nu.
Jenny? Doamne. Haide. Grăbeşte-te.
Sally.
A sunat?
Da.
Trebuie să fac pipi.
- Mai rezişti cinci minute. - Stai jos.
Vreau să discutăm.
Lucy a menţionat ceva despre tine şi...
Prezenţa aceia.
Toţi se tem de ea.
Face lucruri groaznice, dar din cauză că e singură.
- Serios? - Da.
La muzeu există chiar şi poza ei.
Nu e aşa de rău după cum arată, draga mea.
Ce este?
Doamne.
Ce s-a întâmplat?
Haide. Încearcă.
Ai făcut-o pe mama mea să plângă.
Draga mea?
Sally?
Sally.
Sally, draga mea, arăţi ca moartă.
Acolo, m-a găsit.
Mi-a luat ceva.
Sally, vino înăuntru, te rog.
Mă simt tare singură. Tot timpul.
Bine că eşti aici.
Sunteţi amândouă aici.
Nu te apropia de ea, e o vrăjitoare.
Din cauza ei, Lucy nu mai vine la scoală.
S-a dus să facă pipi şi era să moară.
Să-i mai încercăm o dată, dragă.
- Cel puţin nu vedem fantome. - Dar nu mă mut aici.
Să stăm acolo şi să suferim?
- Ce altceva putem face? - Sunt îngrijorat pentru Sally.
Şi eu sunt.
Nu e suficient ca să renunţăm la casa aceia.
Nenorocitule. Întotdeauna dai vina pe altcineva.
E vina mea că te-am adus acolo.
Dar nu e vina mea că spiritele zboară prin casă.
- De ce nu-şi asumi responsabilitatea? - De aceea te-am adus aici.
Uită-te la toate astea.
Doamne.
Nu a fost uşor să te prind, dle Maynard.
Cine eşti?
Profesorul fiicei tale.
Mi-a cerut să aflu ceva despre acel spirit.
Serios?
Am găsit că... a fost fiica proprietarilor.
S-a dus în pădurea Castlefield, unde a dispărut.
Dimineaţa a fost găsită.
Spânzurată şi pe jumătate moartă...
A avut treisprezece ani. La fel ca fiica ta.
Şi acum se află în casa noastră?
După cum mi-a spus Sally.
Şi acum?
Acum ce?
Poate ar trebui să vă mutaţi?
Asta am şi vrut.
- Cine vă împiedică? - Soţia mea.
Sunt sigur că acum va vedea altfel situaţia,
după ceea ce ţi-am spus. - Da, poate...
Depinde numai de noi.
La urma urmei, de ce te interesează asta?
Un profesor se interesează de elevii lui.
Se uită la problemele lor. Sally e o fată deosebită.
Înţeleg.
Deci, asta este?
Ce anume?
Nu ar fi prima dată când un profesor...
atacă o frumoasă elevă, nu-i aşa?
Citeşte asta. Poate mâine vei fi un pic mai rezonabil.
Ce vă uitaţi aşa?
Care este decizia, părinte?
Crede că nu sunt argumente suficiente pentru asta.
- Deci, asta e totul? - Mi-e teamă că da.
Şi dacă mă mut?
Nu va fi sfârşitul lumii, nu-i aşa?
Nu vă înstrăinaţi. Biserica este o mare mângâiere în aceste clipe...
Trebuie să faci ceva.
Şi să-mi pierd preoţia?
Ţi-ar place asta?
Am găsit nişte chestii despre spirit...
Am încercat să vorbesc cu tatăl tău. Vino.
Te descurci?
Ne vedem mâine.
Îmi pare rău că ai fost ucisă.
Dar este timpul să mă laşi în pace.
Lucy, haide.
Lucruri care au aparţinut decedatei ar fi foarte utile.
Ea este în casa noastră.
Avem nevoie de ajutorul tău.
I-am dat deja răspunsul, soţiei tale.
Vreau un alt răspuns.
Nu este posibil. Îmi pierd preoţia.
O pierzi oricum, dacă public asta.
- Cine a făcut fotografia asta? - Nu contează.
Da, lumea este mică, ce putem face?
Şantajul este o ceva grav, dle Maynard.
Da, la naiba. Dar un preot catolic...
Ce făcea pe timpul acela?
Pe atunci... Jeniffer...
- Jennifer era? - Da.
Te rugăm să vorbeşti cu noi.
Ne-ai înţeles?
Şi de ce nu vorbeşti cu noi?
Eşti prost?
Vrei să ajungi la lumină?
Ai nişte treburi neterminate aici?
Cu cine?
Len?
Jenny?
Sally?
Doamne.
E în pericol?
De cine?
Spune-mi.
Nu.
Sally.
Pleacă de lângă ea.
- Sally să plece de aici. - Haide, iubito.
- Haide, grăbeşte-te. - Vino cu mine.
Îmi pare rău.
Am ratat.
Ei sunt prea tari pentru noi.
Ei?
Sunt mai multe spirite în casa asta.
Le-am simţit prezenţa.
Dar mai e unul.
Da.
E prezenţa bine intenţionată, a unei tinere fete, care a fost ucisă...
de aceste spirite.
Au intenţia să te sperie, să te alunge.
Nu să te rănească, ci să te protejeze.
Dar ce vrea celălalt?
Aceasta nu este prima dată. S-a mai întâmplat şi altora.
Unor ţărănci.
Toate au fost tăcute, la fel ca ea.
Şi-au pierdut limba.
Dar ea a fost educată.
Înainte de a muri,
i-a descris pe atacatorul său.
Şi cine a făcut asta?
A fost un călugăr, de la mănăstirea Nirsbi,
care se ruga pentru fetele tinere, nevinovate.
Nu a putut duce ruşinea în biserică.
A fost prins, spânzurat şi îngropat în secret.
Mulţumim că nu ne-ai spus înainte.
Vă spun acum.
Ce este?
Cred că e mai bine să merg acasă.
Am crezut că ne ajuţi?
Mi-am făcut partea, nu? Deci...
Ce va spune Rita când află că eşti un laş?
Eşti un om foarte nemilos, Len Maynard.
Nu ezita să răspunzi.
Altfel, vom avea probleme.
Pe toţi sfinţii lui Dumnezeu...
Răspunde.
Rugaţi-vă pentru noi.
Apără tu, de tot răul, Doamne.
De toate păcatele, şi de o moarte neaşteptată.
Eliberează-ne.
Ascultă rugăciunile noastre de ajutor.
Apără-ne de fiară, Doamne, care vrea să ne distrugă sufletul.
Uită-te la Crucea Domnului. Pleacă fiară.
E îngrozitor de frig.
L-am legat şi l-am aruncat în abis...
La naiba...
- Haide, după tine. - Du-te.
- E casa ta nenorocită. - Urcă.
S-a dus acolo.
Niciodată.
Locul tău este gol.
Du-te şi stai într-o groapă de şarpe.
La naiba.
Coboară...
Nu te voi aştepta toată noaptea, laşule?
Pleacă, îţi poruncesc.
Sângele martirilor îţi porunceşte.
Continuă.
Pleacă.
Toţi slujitorii credinţei creştine.
- Preaînaltul Hristos ţi-a poruncit. - Preaînaltul Hristos ţi-a poruncit.
Mulţumesc, părinte.
Şi fără supărare, bine?
Negativul.
Dacă mai apare vreo copie, iau pielea de pe voi.
Sunt sigur că mai târziu, se va bucura de fotografii.
Dă-mi şi mie să trag.
Sunteţi încă aici, nu-i aşa?
Mama.
Tata.
Sally.
Draga mea.
- Doamne. - Sally.
Sally.
Rezistă, draga mea.
Doamne. Draga mea.
Mama.
Tata.
Ajutor.
Ajutaţi-mă.
Mama.
Sally.
Doamne. Sally, eşti bine?
Să mergem afară.
Haide, scumpo.
Să ieşim de aici.
Repede.
Cazul Maynard este considerat
unul dintre cele mai brutale din istoria europeană.
Domnul Maynard locuieşte încă în acea casă.
Sally nu are, nici acum, curajul să mai intre în fosta sa cameră.
Acest film îi este dedicat lui Irene Holden.
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org