CĂRĂRI ÎNTORTOCHEATE.
Sunt minunate, nu?
Lacrimile lui Dumnezeu.
Sunt minunate.
Ca şi celelalte...
Cred că...
trebuie să iau decizia care trebuie.
La urfma urmei, nu ochiul tău este cel care trebuie să aleagă.
- A sunat Rebecca? - Da, va fi la restaurant.
Într-o oră, ca să te ducă la aeroport.
Ţi-am cumpărat biletele, ţi-am adus paşaportul,
un nou telefon mobil şi o servietă
şi Hong va fi acolo în 10 minute.
Mulţumesc.
Ne vedem peste 4 zile.
În momentul când vei ateriza, tipii aceia
vor încerca să vadă ce ne-ai făcut.
Eşti sigur că sunt cel mai potrivit pentru asta, Walter?
Sunt nou în echipă. Nu îmi place să zbor.
Şi apoi, treaba asta nu trebuia să o facă Bob?
Bob?
Te vei descurca bine.
Nu mînca nimic ce are zgardă
şi dacă ai nevoie de mine, voi fi pe plajă
răspunzându-ţi la telefoane.
Ştiu că e o ocazie mare pentru tine,
dar îţi dau misiunea asta pentru că
eşti cel mai bun pentru treaba asta.
Pe de altă parte vei fi membru al familiei în curând?
Jos, vă rog.
Oh, Matthew. Să nu te dai pe lângă fete
pentru că Rebecca o să mă bată rău. Ai înţeles?
Matty!
Luke!
- Ce faci? - Sunt bine, tu ce faci?
Foarte, bine, foarte bine.
- Mă bucur să te văd, arăţi minunat! - Mulţumesc, încerc să mă apropi de ideal.
- Tot cu publicitatea la New Yourk? - M-am mutat înapoi.
- Când ai venit înapoi? - Acum două luni.
- Două luni şi ce ai făcut! - Ştiu, ştiu.
- Nu m-ai sunat. Mă vei suna. - Îmi pare rău, ştiu.
M-am mutat cu fata pe care am cunoscut-o la New York
Şi lucrez pentru fratele ei...
- E ceva serios? - Poate, nu ştiu.
- Arăţi tare naşpa. - Ştiu.
- Te rog! - Trebuie să mă duc la o întâlnire,
- Trebuie să găsesc o maşină. - La noapte voi pleca în China.
- China? - Da.
- Ciudat. - Ştiu.
Te sun cînd mă întorc, bine?
Da, sună bine. Taci din gură!
Uite cartea mea. Nu aştepta doi ani, sună-mă!
- La vechiul magazin. - Bine?
Aşa voi face.
Arăţi bine. Frumoasă cravată.
- Ai terminat, haide. - Totul este bine!
E impresionat de ceea ce ai făcut.
Şi te asigură că atunci când vei ajunge în China,
Vei fi primit cu entuziasm şi cu sprijinul necesar.
Mulţumesc.
Şampanie, te rog. Poftim?
Te scuz.
Matthew a fost fotograf!
Un creator extraordinar.
Este sora mea favorită.
Domnul Hong, domnişoara Chan, aceasta este sora mea Rebecca.
Bună, dragă, ce faci?
După cum vezi, Matthew este indispensabil
chiar şi cînd nu este la birou.
Aici, dragă. Ia una din astea.
Ca să poţi să dormi în avion.
Domnul Hong ar vrea să propună un toast.
Oh, da.
Pentru un mariaj prosper şi îndelungat...
între companiile noastre.
Eşti bine?
Da.
Mă duc să dau un telefon. Mă întorc imediat.
Îmi daţi nota vă rog?
- Un moment! - Scuze.
Nu vreau să te mai văd niciodată, Daniel.
Nu mă mai urmări sau dacă nu voi suna la poliţie!
Lisa.
Lisa!
Haide.
Eşti bine?
- Ce prostie! - Aveţi nevoie de ajutor, doamnă?
- Ce s-a întâmplat? - E atât de frustrant!
Nu îmi dau seama de ce nu am sunet.
Matthew? Hei?
E cineva acasă?
- Mă ocup eu de asta. - Serveşte-te, băiete.
Dumnezeule!
La naiba!
Ştii cât trebuie să dureze...
- Hei! - Mă întorc imediat.
- Matthew! - Scuze.
- Unde te duci? - Scuze.
- Bună. - Hei, Lisa.
Bine, ne vedem înăuntru.
- Trebuie să mergem. - Da.
- Cred că asta este. - Eşti sigur că nu s-a întâmplat nimic?
- Nu, sunt bine. - Sună-mă când ajungi acolo.
- Bine, te voi suna. - Te iubesc.
Şi eu.
- Pa. - Pa.
Ultimul anunţ pentru îmbarcarea
la zborul 153 spre Shanghai.
Toţi pasagerii să se îndrepte spre poarta 10b.
Matthew Simon, SIMON.
Da.
Nu este în avion.
Îi este...
Îi este rău.
Îi este foarte rău, are o toxinfecţie alimentară.
Va ajunge acolo în următoarele zile.
"Răţoiul"
Lisa?
Hei?
Lisa?
Aici dragă. Ia una din astea.
Ca să poţi să dormi în avion.
Asta numim noi să fi sexy.
Vrei să încerci pe roz?
- Bine. - Bine!
Aici erai, unde ai fost?
Arăţi ca naiba, sper că a meritat.
- Avem mărimea 10 pe roz? - Da, în spate.
- Hei, Ellie. - Hei.
Trebuie să vorbesc cu tine.
Cine este?
- Nu m-ai crede dacă îţi spun. - Poate că o ştiu,
Cum o cheamă?
Asta-i şmecheria.
Nu îi şti numele?
- Ştiu că e dansatoare. - Vrei să spui stripperă?
- Nu, o dansatoare adevărată. - Doamne, îmi plac corpurile dansatoarelor.
Faţa ei este... Ochii...
Şi pielea este...
- Mă face să mă simt împlinit. - Ce este?
Te face mai inarticulat ca de obicei.
Eşti obsedat, ceea ce nu o înţeleg.
Nu ştiu cum să mă decid la una.
Clienta mea de acolo, are nişte picioare minunate, Ellie.
E ceva incitant la Ellie.
Blonda de la geam!
Matty, eşti bine?
Blonda?
- Ce faci? - Dă-mi nişte încălţări.
- Încălţări? - Da.
Mai multe perechi.
Îmi pare rău, dar e ultima pereche roz.
Vă pot ajuta cu ceva?
Da.
Pantofii din vitrină, cei negri cu talpa roşie.
Aş vrea să îi încerc. Vă rog.
Pantofii negri, bine.
Aşteptaţi, vi-i aduc imediat.
Îi avem în spate.
- Mă întorc imediat. - Matty?
Poate vrei să o întrebi ce mărime poartă?
- Opt şi jumătate. - La fel ca filmul lui Felllini.
Da.
Acela e un film, nu o măsură de pantof.
E clar că nu e mărime de pantof.
Opt şi jumătate.
- Ce a fost aia? - Fellini, la ce naiba mă gândeam?
Nu am idee. Dar ai avut dreptate într-o privinţă.
Doamne, ce frumoasă e! Şi tu, prietene...
eşti un idiot. Bine, uite.
Uite cum facem.
Blonda e clar că te urăşte,
rămâi aici mă duc eu să îi duc pantofii.
- Taci din gură, dă-mi pantofii. - Bine, du-te.
Nu uita, nu eşti amuzant.
Poftiţi.
Ce părere aveţi?
Sunt prea mari.
Prea mari, serios?
Aceştia sunt nouă şi jumătate.
Îmi pare rău, asta e cea mai mică mărime pe care o avem.
Păcat.
Dacă vreţi putem să-i comandăm pentru dumneavoastră
Şi dacă îmi lăsaţi numărul de telefon,
Vă sun când vor sosi.
Urmăreşti oamenii în mod normal?
Ce?
Vrei să îmi spui că,
eşti fan al dansului modern?
Păi, eu...
Nu am mai făcut niciodată aşa ceva.
Cinstit să fiu, aş vrea să vă invit
la o cafea şi să vă explic?
Nu prea cred.
Promit să stau la masă.
Sună-mă când vin pantofii, bine?
Nu sunt ceea ce crezi, să ştii?
La naiba!
"Mâine seară la 6."
Cafe Tangiers din Kinzie.
"Acum nu trebuie să mă mai urmezi."
Într-un final, părinţii mei s-au despărţit
şi mama mea s-a întors la Praga.
Dar tata e tot aici. Locuieşte în California.
E frumos în California acum.
Ce te-a făcut să-ţi doreşti să devi fotograf?
Peştele.
Peştii tropicali de fapt.
Când eram copil mă duceam la bibliotecă.
Şi luam toate cărţile.
Despre peştii tropicali. Sunt coloraţi şi au diverse forme.
Când aveam 8 ani mi-am dat seama că cineva trebuia să facă poze la peşti.
Am vrut ca acela să fiu eu.
Apoi am crescut
şi mi-am dat seama că,
lucrurile nu trebuie să fie extraordinare pentru a fi frumoase.
Şi lucrurile simple pot fi frumoase.
Cum ar fi?
Ei bine...
cuplul de acolo?
Uită-te cum fata se ţine strîns de băiat,
dar el tot poate să îşi bea cafeaua.
Ea pare că e în siguranţă lângă el.
Dacă crezi asta îţi mai spun ceva.
Fotografiază-mă.
Mă simt frumoasă în seara asta.
Pa.
Bine.
- Bună. - Bună.
Hainele de la curăţătorie.
La naiba!
- Nu eşti în China. - Nici n-am trecut de O'Hare.
- Ce s-a întâmplat? - Am găsit-o pe Lisa.
Uite-l. Uite articolul pe care l-a lăsat în urmă.
Înmormîntarea este astăzi.
Nu-mi vine să cred că ratezi Shanghaiul pentru asta.
De fapt nu e vorba de Lisa, e cava compact.
Care e numele soţiei tale?
- Rebecca. - Da, nu e rău
Matt!
La naiba.
- S-a stricat? - Eşti superstiţios?
Doamne ce prost sunt, dă-mi-l mie,
- Nu, îmi pare rău. - Îl repar eu.
Ai dreptate, nu are nici un sens.
Acum un minut căutăm inele şi acum uite ce fac.
Căutai inele?
Nu mi-am dat seama că eşti atât de serios.
Se pare că nu.
Vezi, aşa funcţionează universul...
când te hotărăşti să iei o decizie, indiferent de decizie, apare tentaţia.
Ce ai face?
Le-aş păstra pe amîndouă sperînd să nu afle une despre alta.
Ştiu că aşa faci, e perfect, nemernicule.
- Trebuie să descopăr de ce a plecat. - S-a speriat, toţi s-au speriat.
Nu, nu Lisa. Ea...
Nu ar fi plecat fără o explicaţie,
fără o scrisoare, sau un telefon,
Nu este aşa!
Înseamnă că s-a întâmplat ceva şi ceea ce a fost a...
Ţi-a dat totul peste cap.
Ştiu că mă iubeşte.
Dă-mi te rog cheile, bine?
- De ce? - Azi e înmornîntarea, e singura mea pistă.
- Maşina mea! - Haide.
Nu ştiu, îmi pare rău.
Trebuie să te întorci până la 7.
- Mă voi întoarce, mulţumesc. - Am o întâlnire.
- Ai o întâlnire? - Da, am o întâlnire.
- Cu cine? - Actriţă, mi-a dat
numărul la magazin
Îmi place de ea, aşa că te rog să nu întârzii cu maşina.
La 6 mă voi întoarce, bine?
Lisa, am încercat să te găsesc,
Am pudriera ta, sună-mă.
- Mă scuzaţi. - Cu ce vă pot ajuta?
Am găsit ieri o cheie de hotel în spate.
O femeie a scăpat-o, nu ştiu dacă ai văzut.
A căzut acolo şi şi-a rupt tocul la pantof.
Ieri? Da, îmi amintesc.
Vreţi să îmi lăsaţi cheile mie?
Nu, vreţi să îi daţi acest bilet dacă se întoarce la hotel?
- Desigur. - Mulţumesc mult.
Lisa!
Lisa, ţi-am dat cheile înapoi,
Trebuia să mă laşi să te văd chiar dacă ar fi pentru ultima dată.
Sună-mă. Inima mea nu poate rezista.
Cu toată dragostea, Daniel.
La naiba.
Îmi pare rău.
Pot să explic.
Eşti un măgar! Te rog să nu îmi mai ceri nici un favor.
Luke, am găsit-o. I-am găsit apartamentul.
- Sunt bucuros pentru tine, Matty. - I-am lăsat biletul sub uşă.
Să ne întâlnim mâine în parc.
Da, cred că ar trebui să mergeţi la un picnic.
- Doamne, dar am spus că îmi pare rău. - Seara mea s-a dus de râpă.
Nu ai întârziat chiar atât de mult, frăţioare.
Alex nu aşteaptă pe nimeni, am lăsat trei mesaje.
De ce nu ai luat un taxi?
Pentru că te aşteptam pe tine, îmi aşteptam maşina!
Luke nu e chiar atât de târziu, poţi să mergi până acolo.
Să mă duc acolo, ce să fac? Să îmi arunc lopăţica la ea pe fereastră?
A plecat, s-a terminat, uită de asta.
Poate că nu.
Sper pentru prietenia noastră, să fie aşa cum am vrut eu.
Să vedem cum merge treaba cu inelele.
Alo. Ce faci?
Îmi pare rău, ai primit mesajul meu...?
Mi-am împrumutat maşina prietenului meu Matt,
a venit mai târziu acasă.
Nu, sigur, este aici.
Stai puţin. Vrea să vorbească cu tine.
Trebuie să repari lucrurile.
- Alo? - Spune numai prosti, nu?
- Da, aşa este? - Ştiam eu.
Nu mi-a împrumutat maşina, eu am luat-o.
- I-am furt cheile. - E bine.
De ce ai făcut asta?
Pentru că şi eu fac numai prostii.
Şi toată chestia asta care se petrece
- dar nu vreau să te plictisesc cu asta. - Te rog, insist.
Prea bine.
Căutam pe cineva.
O femeie.
Nu mai gândeam, eram puţin cam disperat.
- Îmi pare rău. - Nu,
Eu ar trebui să îmi cer scuze.
Şi îmi cer scuze faţă de tine,
Îmi pare rău că ţi-am stricat seara.
- Ai găsit-o? - Cred că da.
- Am găsit unde stă. - Ar trebui să te duci să o cauţi.
- Cred că mă voi duce, mulţumesc. - Acum eşti plictisitor, dă-mi-o mie.
Mi-a făcut plăcere să vorbesc cu tine.
Şi mie mi-a făcut plăcere. Pa.
- E drăguţă. - Mulţumesc.
Alo.
Mai bine trec pe la tine să mergem la teatru.
- Nu prea cred, domnule. - Nu mă crezi!
Poate că au fost nişte ani fericiţi pentru a salva inima omului.
Fericiţi, într-un mod liber.
Voi face tot ce pot pentru dumneavoastră doamnă.
- Cred că va fi soţia lui. - Alex, ce se întâmplă?
- Ce vrei să spui? - Stau în public
şi nu primesc nimic.
Poate că am pierdut ceva,
Am venit să mă uit mai de aproape, ştii ceva?
Tot nu îmi dau seama ce se întâmplă cu tine azi?!
Uite, replica 'Orice ar fi voi fi soţia lui'
Îţi defineşte caracterul. Eşti Îndrăgostită de el
şi el îţi cere să îl ajuţi să ajungă la o altă femeie!
Eşti supărat, confuză, te sfîşie pe dinăuntru.
Trebuie să vedem dragostea, dar trebuie să vedem şi agonia.
Ai mai fost îndrăgostită înainte?
- Da, desigur. - E bine.
Împărtăşeşte-ne ceva, haide?
Doamne pari a fi atât de aproape, nu la 7 mii de mile distanţă.
Pare o nebunie, nu?
- Cum e vremea? - Nu ştiu e încă întuneric afară.
E 10 dimineaţa acolo?
Sunt atât de obosit,
că nici nu am deschis jaluzelele încă
şi e destul de frumos.
- Acum înţeleg. - Eşti sigur că totul e bine?
- Nu, sunt puţin cam înfierbântat. - Ar trebui să te calmezi
pentru că întâlnirea e foarte importantă.
Vei fi bine, dragă, vorbim mai târziu, bine?
Ne vedem în curând, pa.
Lisa, ţi-am găsit pudriera trebuie să ne întâlnim.
Poate mâine la ora 3 la locul nostru.
Matt.
Alo?
Lisa?
La naiba.
Lisa?
Iisuse!
Îmi pare rău, este în regulă.
- Sun la poliţie. - Nu! Nu suna la poliţie!
Nu suna la poliţie.
Bine, bine, bine, linişteşte-te.
Linişteşte-te, este în regulă.
Sunt un prieten al Lisei.
- Un prieten al Lisei? - Da.
- Şi asta trebuia să fie ceva amuzant? - Puteai să o întrebi.
Sunt Lisa. Aici locuiesc!
- Numele tău e Lisa? - Da.
- Şi locuieşti aici? - Da.
Nu.
- Sun la poliţie. - Nu, aşteaptă, nu suna...
Ai văzut scrisoarea de acolo?
- Tu ai scris-o? - Da.
Ai fost la Bellucci luni.
Da, am fost.
Şi ai închiriat camera 679?
Da, de unde ştii asta?
Nu pot să cred că am făcut asta.
Înnebunesc, poftim.
E al tău.
E stricat.
Voi plăti pentru el. Aşa sunt eu, cu ghinion.
Aşteaptă.
Mîna ta. Sângerezi.
E în regulă.
- Acum asta. - Nu, o rezolv eu. Sunt asistentă.
Bine. Mulţumesc.
La restaurant,
puteam să bag mîna în foc că eşti acea fată pe care am cunsocut-o.
Dar acum, văzîndu-te aici
nu prea semeni cu ea de loc.
Cred că am avut halucinaţii.
Sunt înnebunit după ea.
Ce zici de... cum îl cheamă?
- Cel cu Cadillacul? - Daniel.
Da, care e povestea lui?
M-a insultat
şi m-a speriat rău.
De aceea stau la hotel,
pentru că nu vreau să mă găsească.
Sper că nu m-a urmărit.
Nu prea cred.
- Cum e cu mâna? - E bine.
- Şi nici nu mi-a fost foame. - În regulă.
De fapt,
mulţumesc pentru tot.
Bandajat, nu ai sunat la poliţie.
Nu m-a bătut cu balerina de bronz.
Pleci?
Da.
Am întârziat.
Am întârziat mult cu plecarea în China, deci...
China, e amuzant.
Aşa a zis şi prietenul meu.
Poate ar trebui să aştepţi.
Nu pot, trebuie să plec.
Crezi că avioanele mai decolează la ora asta?
Ce faci?
Mi-e teamă
de el.
N-am mai stat singură aici
de la moartea soţiei lui.
Te deranjează dacă ai rămâne?
Lisa, nici măcar nu mă cunoşti.
- Am intrat în apartamentul tău. - Ştiu, ştiu.
Dar să nu înţelegi greşit, dar cred că eşti de treabă.
Asta e tot.
Bine.
Unde doarme frumosul?
Frumosul doarme pe canapea.
Ce faci?
Mă uit cum dormi.
Lisa!
Ce faci?
- Ce faci aici? - Trebuie să vorbesc cu tine.
Acum?
Da, e important.
Vrei ceva de băut? E cancer aici.
- Da. - Bine?
Prietenul meu, căruia i-am dat lucrările mele
e şeful agenţiei şi...
I-au plăcut.
Mi-a oferit o slujbă la New York.
Minunat!
O să-mi pot plăti chiria, dar...
Dar ce? De ce nu?
Mută-te cu mine.
Ştiu că ne cunoaştem doar de vreo două luni, dar...
Dar tu eşti motivul pentru care nu vreau să mă mut la New York.
Vreau să îmi trăiesc viaţa aici cu tine.
Am întârziat la repetiţie,
Putem să vorbim mâine despre asta?
Sigur că da.
Matthew, ai încredere în mine, da?
Ne întâlnim mâine în parc, la aceeaşi oră?
Bine.
Pa.
Ai văzut-o pe Lisa?
Lisa? A plecat într-un turneu european prin cabarete.
Da, totul s-a petrecut foarte repede,
au venit la repetiţie
au ales-o pe ea şi a plecat.
A spus ceva înainte să plece?
- Cum ar fi ce? - Păi...
- Bine, mulţumesc. - Bine.
Bună.
- Vrei o ceaşcă de cafea? - Da, sigur. Mulţumesc.
Am spart toate ceştile.
- E ceva original. - Poate că da.
Zahăr?
Da, mulţumesc.
Mulţumesc.
- Pentru noi. - Da.
Pleci?
Da, trebuie să mă duc la muncă.
Trebuie să mă duc la spital.
- Aşa este, eşti asistentă. - Am tură dublă.
Ar trebui să rămâi.
Ai cheia?
Ar trebui să mă întorc până la 10. Ne vedem mai târziu?
Poate.
Pa.
Ai fost la Bellucci luni?
Da, am fost.
Alo?
Ce ai păţit?
Stai un moment!
Aş putea să stau la tine câteva zile?
- Da, desigur. - Minunat.
Vorbesc cu Daniel şi apoi vin.
Bine, pa.
Lisa!
O rahat, ridică-te.
La restaurant,
puteam să bag mîna în foc că eşti acea fată pe care am cunsocut-o.
Dar acum te văd aici
şi nu prea semeni cu ea deloc.
Bună.
Să vorbim despre asta, bine?
Nu mai începe cu prostii din astea, nu am timp pentru asta, bine?
- Nu vreau să mai discutăm despre asta. - Nu te mai purta ca un copil!
- Nu mai ţipa la mine! - Lisa, ce faci?
- Iisuse, ai grijă. - S-a terminat. Ieşi afară din casa mea!
Întoarce-te aici, acum.
- Lisa, ai putea să te sinucizi? - Nu o fă!
Lisa, opreşte-te.
Aşa înfrunţi tu problemele?
- Fugi şi te porţi ca un copil... - Du-te acasă şi nu mă mai suna, bine?
- Bună, pot să intru? - La naiba!
Desigur!
Îmi pare rău că te deranjez, dar
fostul meu prieten m-a văzut întâlnindu-mă cu altcineva.
- Încerc, sper că nu te deranjează. - Nu, deloc.
Lisa, asta e o prostie.
- Putem să discutăm despre asta? - Du-te acasă!
Domnişoară aş vrea să parchez.
- Hei! - Hei.
Îmi pare rău, nu am sunat.
- Nu îţi fă griji, mă gândeam. - Eşti bine?
- Plec la Londra. - De ce?
Un prieten de-al meu şi-a deschis propria companie
şi m-a chemat să fac coregrafia.
Doamne, e minunat!
- Când pleci? - Mâine după amiază.
- E vreo problemă dacă mai rămân o noapte? - Nu, nu este!
Nu, trebuie să fie în seara asta.
Ar fi şanse cu 1015 spre Los Angeles
iar de acolo poţi să prinzi zborul spre Shanghai.
Dar nu sunt decât bilete la clasa a doua,
iar biletul dumneavoastră este la prima clasă.
Este în regulă.
Să îţi spun ceva
cred că pot să îţi obţin la o altă clasă,
de ce nu vă întoarceţi peste câteva ore,
În jur de 4, ar trebui să apară ceva până atunci.
Bine, mulţumesc. Ne vedem la 4.
Chestia cu hotelul a fost o prostie.
Ştiam că Daniel mă va găsi.
De ce nu vii cu mine?
Am o echipă foarte bună la spital
Şi pe tipul care ţi-a dat ăsta.
Da.
Haide, povesteşte-mi.
Noaptea trecută am făcut-o pe o canapea din camera doctorilor.
Tîrfuliţă mică! Sunt geloasă pe tine!
Partea proastă e că mă văd cu cel mai bun prieten al său.
Alt chirurg.
E adorabil şi mă place, dar e genul acaparator.
Are acelaşi nume, Acelaşi parfum, aceeaşi mărime la pantofi?
Ce mişto.
Sau poate e ciudat.
Cred că e puţin din toate.
Şi ai marcat?
- Nu. - Nu?
Am dormit pe canapea.
Şi când m-am trezit de dimineaţă, plecase.
- Pun pariu că vroiai să punctezi? - Haide.
Plec în China,
Sunt aproape logoditt.
- Trebuie să-ţi amintesc astea? - Da, vechile minciuni...
Cum rămâne cu tine şi Alex, cum a fost...
Cum a fost întâlnirea?
- Minunată. - Bine.
Ce vrei să spui? Vrei să ştii despre ea?
Desigur.
După ce te-am lăsat, am fost să o iau pe Alex, la teatru.
Avea un regizor cam papagal.
Nu atât de impresionat. Ar pute să joace pe Broadway,
Pentru că a fost minunată.
Doar că s-a făcut tîrziu pînă s-a schimbat.
Am băut ceva şi am discutat.
La întoarcere i-am spus povestea despre tine şi Lisa.
Şi acum, în sfîrşit, a găsit-o.
Da.
Şi a explicat de ce a dispărut?
Nu, nu încă. I-a scris acest bilet,
nu au vorbit deloc.
Dar vor vorbi în curând.
Eşti bine?
Nu, nu sunt.
Nu mă simt prea bine.
- Glumeşti, nu? - Nu.
Te deranjează dacă mă duci acasă?
- În regulă. - Da? Mulţumesc.
Mă gândeam poate pot să merg cu tine sus
şi să îţi pregătesc o ceaşcă de ciocolată.
Să ne uităm la TV, să ne simţim bine.
Mă iubeşti?
Vreau să fiu singură.
Te voi suna.
Te voi suna mâine.
Alex?
Alex, aşteaptă puţin. Cred că glumeşti?
Bine, ştii ceva? Să nu mă suni.
Nu mă suna, mi-am dat seama ce vroiai să faci.
Cum poţi să îmi faci una ca asta?
De fiecare dată e o altă poveste, nu?
Îmi pare rău, te voi suna mâine.
Doamne!
Fata asta e ridicolă.
Taxi!
Am făcut sex toată noaptea.
A doua zi i-am făcut cel mai bun mic dejun.
Nu ştiu, a fost aproape perfect.
Sună bine, omule.
- A fost destul de bine. - Când o voi cunoaşte?
Diseară.
Da, diseară. Diseară are o piesă
deschiderea cu Shakespeare.
- Shakespeare. - Shakespeare, da ştiu.
Dar ar trebui să fie bine. Ai încredere în mine.
- Ar trebui să plec până atunci. - Dar e devreme.
Mergi la piesă şi apoi te urci în avion.
Mi-ai văzut trusa?
Cea argintie?
Nu, nu l-am văzut.
Sper că nu l-am lăsat la hotel.
Era un cadou de la bunica.
De unde ai asta?
E al doilea chirurg.
A uitat-o săptămîna trecută.
- Doamne, parcă ar fi... - Ce-i?
Matthew.
Mulţumesc, ai grijă de tine.
- Haide, lasă-mă să te filmez. - Nu, eu primua.
Haide, Alex, îţi e ruşine?
Nu poţi să f ruşinoasă dacă vrei să fi actriţă.
Uită-te la asta. Shakespeare.
- Asta e piesa ta cea mare. - Este Shakespeare, nu pot să fac asta!
E prea dificil!
Cînd voi fi a domnului soţie
mînile sale vor lua cu ele
jumătate din din dragostea mea,
Jumătate din grijile şi îndatoririle mele.
Nu mă voi mărita la fel ca sora mea.
Numai din dragostea pentru tatăl meu.
Acesta-i adevărul, stăpîne...iar viaţa.
Am stricat totul. Îmi pare rău.
- Nu, a fost extraordinar. - Ştii, actoria...
trebuie să-i fii devotată. Altfel eşti doar o prefăcută.
- Nu aud nimic. - Ştiu. E ciudat.
- E bine conectată? - Da.
- Poţi să o duci înapoi? - Ştiu unde o pot repara..
Crezi în dragoste la prima vedere?
Cine este?
Să nu încerci să mă minţi.
Nu m-am întâlnit încă cu el. Abia l-am văzut.
Nu cred că are prietenă. Sunt sigură.
Dă-i bătaie, cei cu adevărat buni dispar repede de pe piază.
Trebuie să mă duc să iau camera video, aşa că ne vedem mai târziu?
Bine!
Promiţi că vei vorbi cu el?
Da, mă voi gândi la asta.
Pa.
- Mă întorc imediat! - Matthew!
- Scuze. - Unde pleci!
O îmi pare rău.
Doamne ce tîrziu este. Mathew.
Nu fi prostuţă. E a unui doctor de la spital.
De ce te gândeşti la Matthew?
Îmi mai dai maşina diseară?
- Desigur. - Mulţumesc, Lisa.
Mai bine plec. Ne vedem mai târziu.
Bună, mă scuzaţi? Am fost aici acum câteva zile.
Cred că am uitat o trusă e argintie...cu gravură.
Staţi să întreb.
Jonny, a găsit cineva o trusă argintie?
- Nu, îmi pare rău. - Bine, mulţumesc.
- Lisa? - Da.
Tipul acela te-a căutat aici.
A zis că v-a găsit cheile şi...
- V-a lăsat asta. - Mulţumesc.
Desigur.
Lisa, am încercat să te găsesc.
Am pudriera ta, sună-mă.
Matthew.
Luke. Putem să stăm puţin de vorbă?
Ellie, vrei să mă ajuţi?
- Ce se întâmplă? - Vreau să îţi mulţumesc pentru tot.
- Arăţi bine. - Vii la piesă?
Nu vreau să pierd încă un zbor.
Mă revanşez când mă întorc, promit.
Taxi!
Să văs simţiţi bine diseară şi salut-o pe Alex din partea mea.
- Da. - Eşti un norocos.
Ai destul timp, e un zbor de noapte.
Aş vrea să vii la teatru, te rog?
Lucrurile nu prea merg cu Alex,
Am exagerat puţin.
Ce vrei să spui?
Am minţit pentru că am o viaţă patetică.
- Fără sex toată noaptea? - Sunt norocos dacă primesc un sărut,
după o noapte întreagă aşa că mă gîndeam că dacă vii la piesă.
Cred că mă va ajuta.
Mă simt mult mai încrezător cu tine acolo.
Apoi mă voi duce la baie
şi poţi să îi spui
ce tip meseriaş sunt.
Se aud bârfe, că sunt bun la pat
că sunt rezistent ca o cămilă ştiu şi eu...
Nu ţi-aş fi cerut dacă nu ar fi însemnat mult pentru mine.
- Voi fi acolo. - Eşti cel mai bun.
- 7.30 e bine? - Am înţeles.
- Aici, aşa. - Ne mai vedem.
Tu eşti omul potrivit.
Ai pregătit totul.
Zborul 1559, prima clasă.
- Călătorie plăcută. - Mulţumesc mult.
Am un zbor spre Londra astăzi.
Vreau să îl amân până mâine.
Pantofii, cei roşii cu talpa roşie.
Aş vrea să îi încerc, vă rog.
Îmi puteţi spune cum pot ajunge la muzeu?
Cred că este...
Cred că pe aici prin spate.
- Pot să vă arăt, merg acolo. - Mulţumesc.
Alex, 10 minute.
Aici este.
- Poftim, păstrează restul. - Mulţumesc.
Cu cît mai bine trebuie să stea în faţa Leului acel om?
Cînd trecerea timpului mă înconjoară.
Tinereţe, nu ai teamă nu am să te răpesc.
Dar atunci cînd spiritul şi tinereţea vor fi să-nceapă a culege
femeia ta va alege un om pe cinste.
Sunt aici.
Mă scuzaţi.
Bună dispoziţie te învăluie.
Nu reprezintă nimic, Doamne fă-o să fie a mea.
Te implor, spune ce reprezint pentru tine.
Ceea ce tu...cred...
Ia loc.
Îmi pare rău.
Nu eşti ceea ce pari.
- Ea este? - Da, e prietena mea.
Atunci cred că ai dreptate.
Nu sunt ceea ce par.
Aş vrea să fi fost ceea ce-mi doream să fii.
Ar fi fost mai bine, doamnă decît sunt?
Aş vrea să fi fost căci acum sunt nebunul tău.
Eşti îndrăgostită de acest tip,
el îţi cere să îl ajuţi să se întâlnească cu o altă femeie.
Eşti confuză, plângi În interiorul tău.
"Ai mai fost îndrăgostită, nu?"
Prin inocenţa mea, jur
şi prin tinereţea mea, am o singură inimă,
o persoană şi un singur adevăr.
Nicio femeie n-a avut şi nici nu va avea
dreptul de a-i fi iubită decît eu.
Şi deci adio, bună doamnă.
Lacrimile mele nu vor mai curge pentru tine.
E bună.
Trebuie să ajung la aeroport.
Dacă trebuie să te duci, du-te.
Alex va fi dezamăgită,
Nu a avut şansa să te cunoască.
Spune-i că a făcut o treabă bună.
- Ne vedem luni. - Matt, mulţumesc pentru tot.
Înseamnă mult pentru mine.
- Îmi pare rău că nu ai găsit-o pe Lisa. - Da şi mie.
- Ne mai vedem. - Pa.
- Hei, Alex! Alex, eu sunt. - Te rog să pleci!
Haide dragă, deschide uşa!
Nu vreau ca prietenul tău să mă vadă aşa.
Nu te va vedea, a plecat.
Ce? A plecat?
- L-am speriat. - L-ai speriat?
Tu îi sperii pe toţi,
Eşti imposibilă. Are de prins un avion.
Unul lent, spre China. Deschide uşa!
- A găsit-o? - Ce?
Prietenul tău, a...
A găsit-o pe Lisa?
Nu, se pare că a fost...
avea acelaşi nume, semănau.
A dormit pe canapea şi dimineaţă a fugit cât a putut de repede.
Eşti bine?
Alex, trebuie să mă ajuţi.
- Ce s-a întâmplat? - Am prins acest job,
- Cu turul Europei. - Fantastic!
O tipă s-a lovit la gleznă şi eu i-am luat locul.
Nu îl găsesc pe Matthew,
L-am căutat peste tot şi avionul meu.
- Pleacă în două ore. - I-ai lăsat un mesaj?
Nu pot să îi las un astfel de mesaj pe robot.
E prea complicat.
I-am scris o scrisoare. Te deranjează dacă i-o dai tu?
Nu m-am cunoscut cu el, nu ştie cine sunt.
Nu contează, spune-i că eşti prietena meu.
Va fi bine.
Dacă nu e acolo,
intră în cameră şi lasă-l pe pat.
Îţi mulţumesc pentru asta.
- Mulţumesc mult. - Nu ai pentru ce.
Mi-a zis să mă mut cu el.
- Ce ai spus? - Nu am spus nimic,
Am întârziat la o oră şi am fugit.
I-am spus că ne vom întâlni mâine, dacă nu apar, va înnebuni.
Oricum trebuie să plec. Încă o dată îţi mulţumesc.
Te sunt când ajung acolo, bine?
O vei face?
Desigur, îl iubesc.
- Pa. - Pa.
Sunt Matthew, vă rog să lăsaţi un mesaj.
Bună, tot eu sunt. Unde eşti?
Ai primit scrisoarea mea? Sunt în Paris,
Sunt la hotel, ai numărul în ultimul mesaj.
Matt, te rog să mă suni.
Mă înnebuneşte, trebuie să vorbesc cu tine.
Dacă eşti supărat pe mine, să nu mai fi.
Sună-mă, te rog. Pa.
Nu ştiu dacă pot să rămân în spectacol.
Mă simt de parcă trebuie să vin acasă pentru el.
Nu, eu...
N-am vrut să spun ceva înainte
dar când i-am dus scrisoarea,
nu se aştepta
l-am găsit în pat cu o altă femeie, Lisa.
Nu pot să cred.
Uită de el.
Cel mai bine pentru tine este să te ocupi de spectacol.
Uită-l.
Credeam că îl cunosc.
Uită-l, nu merită.
Îmi pare rău.
- Nu, este în regulă. - Îmi pare rău.
Te rog să nu îţi ceri scuze!
Ştiu că faci tot ceea ce poţi. Eu doar...
Vreau să ştii că te iubesc.
Nu vreau să mă mai joc. Ce rost are, oricum nu mă pricep.
Fă-mi o favoare şi răspunde, te rog?
Alo?
- Alo. - Cine este?
- Sunt Matthew, cine este?
Alo?
Ce faci puştiule?
- Am crezut că ai plecat. - Nu,
- Ce mai faci aici? - Sunt în apartamentul fetei.
Te-ai întors în apartamentul fetei nebune?
Ce naiba faci acolo?
Începusem să îmi fac griji în privinţa ta.
Începusem să îmi fac griji şi eu.
Nu e numai asta...
nici măcar nu am reuşit să ajung la aeroport.
Este ceva în legătură cu acest apartament.
De parcă Lisa ar fi trecut pe aici.
Ştiu că pare o nebunie, dar
cred că asta este casa ei.
Poate ţi-a luat minţile fata aceea?
Te rog să pleci din apartamentul ei. Vino aici.
Am şi eu să ţi spun ceva.
Noaptea trecută am avut cea mai extraordinară noapte din viaţa mea.
Termin imediat, mai lasă-mă câteva minute, bine?
Bine, aştept. Ne vedem mai târziu.
- Alo? - Bună, pot să vorbesc cu Matthew, te rog?
- Cine este? - Sunt Lisa.
Sunt o prieten al ei, sun pentru trusă.
Cred că a găsit-o.
- Care Lisa eşti? - Poftim?
Ar trebui să revină peste cîteva minute.
- Alo? - Alo!
- Bună. - Bună!
Îmi pare rău, că nu m-am întors.
Am avut o problemă şi nu am putut pleca.
Nu e nici o problemă, nu ţi fă griji.
- Eşti supărat. - Nu, deloc m-am simţit bine.
- Unde eşti? - Sunt încă la muncă, dar
acum plec, de ce nu mă aştepţi.
- Bine, aştept. - Minunat. Ne vedem curând.
Stai să ţi iau numărul de telefon
- Îl pun să te sune când se întoarce. - De fapt,
Îi spui să ne întâlnim la trei?
Ştie el unde. Îl voi aştepta.
La ora 3. Bine.
Nu poate fi el, dar îl aştept,
e cineva la uşa din faţă
poate e el, aşteaptă puţin.
Matthew ai încredere în mine, bine?
Ne vedem mâine în parc la aceeaşi oră.
Pa.
Îmi pare rău nu a fost el, a fost altcineva
dar îţi promit că îi voi transmite mesajul.
- În regulă? - Bine, mulţumesc.
Am fost după ţigări, ce s-a întâmplat?
Matthew, nu a plecat.
S-a întors la casa fetei cea nebună.
O, acţiunea se apropie.
Devine chiar mai interesant cum am închis telefonul trec 5 secunde
şi sună Lisa.. Adevărata Lisa.
Cea de acum doi ani. Vrea să se întâlnească cu el.
- I-ai spus? - Nu, nu încă. Aştept până ajunge aici.
Va fi atât de fericit că o să sară-n sus pînă la Lună.
Trebuie să plec.
- Te sun mai târziu, promit. - Ţi-am făcut micul dejun.
Cartofii preferaţi ai tatei.
Lisa a sunat. Vrea să îl vadă.
Mă vei lăsa să ţi cunosc prietenii?
- Nu trebuie să te ocupi de magazin? - Hei, înţeleg aluziile.
Ieşim mine?
- La ora 7. - Desigur.
Hei, Matty!
- Luke! Hei omule. - Ce mai faci?
- Bine, dar tu? - Foarte bine.
Aş vrea un expresso în timp ce îmi aştept prietenul.
Desigur.
Mult entuziasm şi sprijin.
Stau aici.
Şampanie.
Nu!
Domnule Hong, domnişoară Chan aceasta este sora mea Rebecca.
Rahat.
După cum poţi vedea...
Alo, aici restaurantul Bellucci, cu ce vă pot ajuta?
Pot să vorbesc cu prietena mea Lisa, vă rog?
Este blondă, stă la masa de lângă bar.
Da, un minut vă rog.
Sunteţi Lisa? Telefonul e pentru dumneavoastră.
Este zgomot aici, de ce nu răspundeţi la cel de la colţ?
Bine, mulţumesc.
Pentru un mariaj lung şi prosper al companiile noastre.
Mă scuzaţi, mă duc să dau un telefon.
- Mă întorc imediat. - Nu.
- Nu! - Alo?
- Lisa, eu sunt. - Ce ai păţit?
Îmi pare rău dar trebuie să rămân la muncă.
Daniel m-a găsit la hotel.
Aşteaptă. Un moment vă rog!
Pot să stau la ţine câteva zile?
Da, desigur. Du-te la mine, ne întâlnim acolo.
- Hei. - Hei.
- Ce mai faci, Lisa? - Bine.
- Tu ce mai faci? - Bine.
Am crezut că acum eşti în China.
Şi eu. Ia loc.
- Ce-i acolo? - Ţi-am adus un cadou.
- Pentru mine? - Da.
Am văzut că ai tăi...
erau rupţi, aşa că...
Vrei să-i încerci?
Foarte drăguţ din partea ta, nu trebuia să faci asta.
Nu, este în regulă.
Sunt puţin cam mari.
Ce mărime porţi?
7?
Aceştia sunt 8 şi jumătate.
Îţi spuneam ce mărime port...
dacă ştiam că îmi aduci pantofi.
E în regulă îi pot schimba.
Nu trebuia.
I-am spus unei prietene să ne întâlnim la cafea înainte să plec,
Ce? Pleci?
Da.
Pa.
Eu sunt Luke, hai să ne întâlnim.
- Iisuse Hristoase! - Ce faci?
Am crezut că vii pe la mine.
Veneam, dar am pierdut noţiunea timpului.
Am veşti bune pentru tine.
Hai să mergem să bem ceva. Vreau să cunoşti pe cineva.
Haide.
Bună, iubito, am venit imediat ce ai sunat. Uite pe cine am găsit, el este Matthew!
Matthew, Alex. Alex, Matthew.
În cele din urmă v-aţi întâlnit.
Bună.
Ia loc.
- Hei. - Bună.
Vrei un cocktail?
Poftim?
- Bună, cu ce vă pot ajuta? - Ce vrei?
Un whisky dublu.
Tu?
Vreau un 7 şi un 7 amestecate,
De fapt nu dublu, mai bine unul şi jumătate.
Ştii cum să îl faci. Mulţumesc.
- S-a făcut. - Ce s-a mai întâmplat cu nebuna ta?
Poţi vorbi de faţă cu Alex
oricum ştie toată povestea, aşa că...
Uneori, când vezi pe cineva de la distanţă,
Îţi faci o imagine proprie
şi când îl vezi de aproape, în nouă cazuri din zece ai fi vrut să n-o fi făcut.
Nu înţeleg despre ce vorbeşti.
Eram confuz, aşa că m-am întors la ea în apartament
am crezut că voi găsi ceea ce căutăm, dar.
Am descoperit altceva.
Ai vorbit cu ea?
Suficient de mult încât să mă convingă că e o mincinoasă.
Fără păcăleli, fără prostii?
Ce părere ai, Alex? Ştii toată povestea.
E uşor să stai deoparte şi să judeci,
Nu ştiu nimic despre această femeie.
Ştiu că nu are conştiinţă,
şi n-o interesează decît propria persoană.
- Ce altceva mai trebuie să ştiu? - Te-ai transformat într-o victimă.
Nimeni nu obligat să fii cu ea,
poţi să ţi dai seama cât ai fost de ipocrit.
Am fost ipocrit, ha?
- Eu să fiu ipocrit? - Da, tu!
- Hei, liniştiţi-vă! - Nu, Luke aşteaptă.
Alex, vreau să îmi explici cum de sunt eu un ipocrit.
Haide să spunem că această femeie este îndrăgostită de tine de multă vreme.
Şi acum când te-a regăsit, nu vroia să te piardă a doua oară.
- Ce? - Poate,
că prima dată te-a văzut, poate a simţit la fel
cum ai simţit tu când ai văzut-o pe Lisa?
Îţi aminteşti cum a fost?
Dragostea te face să faci lucruri nebuneşti.
Lucruri care nu te-ai gândi într-un milion de ani
că ai ajunge să le faci.
Dar le faci. Nu te poţi abţine.
Iisuse, mai relaxaţi-vă.
Femeia asta e nebună, e psihopată,
Am terminat cu povestea asta.
Putem să schimbăm subiectul?
Ştiu ceva care te va înveseli.
I-ai lăsat barmanului de aici un bilet, acum cîteva zile în urmă?
- Da, de unde şti? - Pentru că a sunat Lisa.
- Ce? - Da,
mi-a zis să te întâlneşti cu ea la ora 3.
Nu poate să aştepte mult pentru că trebuie să prindă un avion spre Londra.
Şi unde ar trebui să mă întâlnesc cu ea?
Nu mi-a spus a zis că ştii tu unde.
Nu ştii?
Cred că ştii unde.
- N-a trecut aşa mult de atunci, nu? - Ce?
Îl voi întreba pe Tony.  Poate ştie el.
Ai ştiut că a fost aici tot timpul?
Asta e pentru tine.
E de la ea.
Matt, să nu crezi că fug de tine.
Am fost copleşită când mi-ai spus să ne mutăm împreună,
Nu am putut să vorbesc.
Răspunsul meu este DA.
Te iubesc şi abia aştept să vin acasă.
Nu mi voi cere scuze pentru ceea ce am făcut!
Eu va trebui să suport asta.
Acum vezi cine sunt.
Da.
Ce faci?
- Hei. - Unde te duci?
- Ştiu unde este. - Bine.
Să mi spui ce se întâmplă.
E mai dramatic decît o telenovelă mexicană.
- Luke, s-a terminat. - Ce s-a terminat?
Relaţia noastră.
Cum să se termine că nici măcar nu a început?
Nu sunt cine crezi tu că sunt.
M-am folosit de tine.
Taxi!
Haide.
Hei!
Hei! Haide!
Doamne!
Hei!
Hei! Hei!
Îmi pare rău. Mulţumesc.
- La Wicker Park. - Da, imediat.
"Atenţie vă rog."
Zborul 862 spre Londra este gata pentru îmbarcare.
Bună!
- Rebecca? - Aici erai!
Unde ai fost?
Zborul tău a ajuns acum o oră.
Am colindat tot holul.
- Rebecca. - Hei.
Ce s-a întâmplat?
Mi-ai adus înapoi rochia chinezească?
- Rebecca... - Eşti bine, dragă?
Nu am fost în China.
Ce tot spui acolo?
Bună, Alex. Nu ai să crezi ce s-a întâmplat
Matthew s-a întors în oraş.
Nu mă pot mărita cu tine. Ar fi o mare greşeală.
Trebuie să îmi spui cine e.
- Am greşit cu ceva? - Nu...
Nu ai greşit cu nimic, Rebecca.
Am făcut ceva greşit în ultimii doi ani.
Eu nu.
Eu nu sunt acesta, nu pot să mă întorc la tine.
Trebuia să mă întâlnesc cu el în parc dar nu a apărut.
Da, ştiu.
Ce vrei să spui?
Lisa, am făcut nişte lucruri urâte şi egoiste.
Ce tot spui acolo?
Te-am păcălit.
Când ne-am întâlnit acum doi ani eu eram îndrăgostit de altcineva.
Şi acum a revenit în viaţa mea.
Mi-a frânt inima, îmi pare rău.
Dumnezeule.
Rebecca, ştiu...
eu sunt încă îndrăgostit de ea.
Vroiam să ştii asta.
Ce să ştiu?
Ce să ştiu, Matthew?!
Că eu nu sunt fata care să îţi frângă inima?
Vino la mine,
să îţi spun că îmi pare rău,
Nu ştii cît de adorabilă eşti.
Trebuia să te găsesc,
Să îţi spun că am nevoie de tine,
să îţi spun că te-am dezamăgit.
Spune-mi secretele tale,
pune-mi întrebări,
Să o luăm de la capăt.
Ne învârtim în cerc,
sorţii nu sunt de partea noastră.
Heads on a silence apart.
Nimeni nu a spus că a fost uşor,
este o ruşine pentru noi să ne despărţim.
Nimeni nu a spus că a fost uşor.
Nimeni nu ne-a spus că va fi atît de greu.
Te voi duce la stele.
Aţi urmărit filmul artistic: CĂRĂRI ÎNTORTOCHEATE
S F Â R Ş I T