FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
RoSA Team www.rosa-team.ro
Traducerea şi adaptarea după sonor: Snake_Eyes
Este doar o unghie.
Să te ia dracu' !
- Baftă. - Mulţumesc.
- Am nevoie de o cameră pentru diseară. - 18 dolari.
Dacă aveţi însoţitor va costa în plus.
- Nu am însoţitor. - Deci sunt 18 dolari.
- Pentru acum. - Va rămâne 18 dolari ?
- Dacă nu vine nimeni mai târziu. - Nu va veni nimeni.
Indiferent...
Merg de-a lungul Pacific Crest Trail.
Şi nu am permis de conducere sau adresă.
Scrie adresa părinţilor.
- Alo ? - Bună.
- Eşti în Mojave ? - Da.
Am dat adresa ta la recepţie.
- Nu m-am putut gândi la altceva. - E în regulă, oricând.
Dacă îmi vezi fratele îi spui tu unde sunt ?
Nu că îi pasă, dar vreau să ştie.
Nu, va vrea.
Pregătesc cina pentru un prieten şi...
- Ce prieten ? - Contează ?
Am sunat deoarece căutam un indiciu.
Nu, vreau să suni. Suntem prieteni, ai uitat ?
- Îmi pare rău. - Nu, mie îmi pare rău.
- De ce ? - Nu ştiu.
Regret că a trebuit să mergi 1600 de km...
Termină propoziţia.
Ce era după "mergi 1600 de km" ?
- Ai lista cu adrese ? - Da. Vrei să trimit altceva ?
Nu, mersi. Aimee se ocupă de toate cutiile.
Bine... Trebuie să plec.
Excursie plăcută, Cheryl.
Nu uita că poţi renunţa în orice clipă.
- Unde te duci ? - De-a lungul Pacific Crest Trail.
De la graniţa mexicană până în Canada. Voi merge pe jos în următoarele trei luni.
- Până în Ashland. - Faci des drumeţii ?
Nu sunt obsedată, dar e ceva relaxant.
Sunt ultimul contact cu o fiinţă umană pentru o vreme, nu ?
Adevărat.
Şi eu te iubesc, fiule.
"Dacă curajul te lasă, treci peste el."
Emily Dickinson.
Ce naiba am făcut ?
Ce naiba...
Poţi renunţa în orice clipă.
M-am gândit la tine azi.
Am simţit energie.
Mi-am amintit de ce cred că pot face acest traseu.
Sper că nu eşti supărat pe mine că am demisionat.
Un flacon de chihlimbar
Perfect, vechi de 100 de ani
Leac pentru febră şi melancolie, un tonic
Pentru a trăi pe această lume
- Azi citeam despre Marie Curie. - A murit ca o femeie celebră.
Negându-şi rănile...
Ce au venit de la aceeaşi sursă ca şi forţa ei.
- Ce a zis ? - A zis că te va suna.
- Serios ? - Ce, suntem în liceu ?
Cred că îţi va cere numărul.
Bobbi !
- Ce mai faci ? - Bine, greu, dar distractiv.
Bine, pe curând.
- Scuze că te-am ignorat la şcoală azi. - E în regulă, scumpo.
Am fost de acord că e destul de ciudat să fii la şcoală cu mama ta.
Nu pentru că nu-s mândră de tine. Sunt foarte mândră.
Şi eu sunt mândră de mine.
Doamne, e atât de mult de ştiut. Am ştiut că era mult,
dar nu atât de mult.
- Ai citit Erica Jong, nu ? - Ce părere ai de sexul ocazional ?
- Nu voi discuta asta cu tine. - Trebuie să scriu despre asta.
E mai uşor pentru femei acum decât era înainte ?
- Hai să nu discutăm asta. - Au fost mereu acoperite de sex.
Pretutindeni.
Ce avem la cină ? Mor de foame.
Cărţi şi eseuri. Vrei să mănânci ceva ?
- Sigur. - Sunt majori şi se descurcă singuri.
Ai de scris.
Dacă nu pot fi mamă, atunci nu pot fi nici studentă.
Asta e ridicol.
Las-o dacă vrea să-mi pregătească cina.
Ai învăţat ceva din ce citim ?
Trebuie să fac tot. Vreau să fac asta. Şi sper că şi tu.
Paste ?
Negându-şi rănile ce au venit din forţa ei.
Negându-şi rănile ce au venit din aceeaşi sursă ca forţa ei.
Nu mă tem.
Asiguraţi-vă că folosiţi gaz alb compatibil cu dispozitivul.
Alţi combustibili pot deteriora echipamentul şi să-l facă nefuncţional.
Încerc să visez.
Mă răhăţesc.
Ador asta.
Ce faci atunci când nu te plimbi ?
Vreau să stau pe o toaletă adevărată.
Îmi place să gătesc.
Să mănânc cu alţi oameni. Îmi plac oamenii.
Să vorbesc cu oamenii, să-i ascult.
Haios, e probabil mai mult decât am realizat că am.
Până m-am decis să umblu singură prin deşert.
Trebuie să te hrăneşti, puştoaico.
Să rămân sau să plec ?
Sunt Cheryl, umblu de-a lungul PCT. Am rămas fără mâncare.
Mă puteţi duce undeva de unde să iau o masă caldă ?
Lucrez.
Am înţeles, dar poate când terminaţi mă duceţi undeva.
Nu vei găsi nimic deschis la ora asta.
Poate mă lăsaţi undeva unde dimineaţa pot lua micul dejun.
- Prin apropiere. - Cred că eşti flămândă.
Am avut alimente deshidratate şi aragaz dar combustibil greşit.
Am treabă de făcut, dar poţi aştepta în maşina mea.
- Vă mulţumesc, domnule. - Da.
Poţi veni la mine acasă pentru o masă caldă şi un duş.
Ce fel de femeie eşti ?
- Ce fel de femeie sunt eu ? - Eşti ca Jane ?
Jane a lui Tarzan.
O femeie sălbatică ?
Am ceva pentru tine.
Este dacă participi.
- Sigur. - Mai întâi doamnele.
Ieftină, dar bună.
- Vezi ? - Mulţumesc.
O să-ţi spun Jane.
Şi soţul meu umblă de-a lungul Pacific Crest Trail.
E un pic înaintea mea pe drum.
Ne vom întâlni curând la Kennedy Meadows.
Mai îmi place ceva după zilele grele de muncă.
- Îţi place ? - Mulţumesc.
Haide, Jane.
Trebuie să promiţi că nu-i spui soţiei mele.
Nu-i place când mănânc bomboane.
Ai de gând să stai acolo ?
Aşteaptă dragă, fără supărare...
- Stai doar şi te uiţi la ea ? - Mulţumesc.
Ţi-ai cunoscut soţul la facultate ?
- Soţul tău... - Paul ?
Da.
Trebuie să fie nebun.
Una e ca bărbat să mergi în astfel de drumeţie,
dar să-ţi iei şi soţia cu tine e cu totul altă treabă.
- Nu toţi gândesc ca tine, Frank. - Nu.
De aceea e nebunia asta.
Vrem doar să facem ceva al nostru.
- Să nu-ţi vină idei. - Cum aş putea ?
Vrei să mergi cu ea ?
Ai un cort în plus ?
O să ţipi să vin să te iau până ajungi la final.
E foarte bună mâncarea.
- Ce înseamnă acest tatuaj pentru voi ? - Ne plac amândurora caii.
Azi divorţăm.
Şi ne-am gândit să facem ceva ca să ne unească.
N-ar fi mai uşor să rămâneţi căsătoriţi ?
- E şi mai ieftin. - Nu şi dacă nu vom regreta.
Cuplurile nu încearcă neapărat să stea căsătoriţi, dar rămân divorţaţi.
- Mulţi oameni te întreabă de tatuaje ? - Uneori.
L-am înşelat.
Se întâmplă.
- Îi pare rău. - Îmi pare rău.
Cheryl, haide...
- Treci cu vederea. - E mult de trecut.
L-am înşelat de multe ori.
Adevărat ? Rătăcit ?
Nu. E Strayed.
Am căutat în dicţionar şi era corect.
Gata.
Va trebui să-l pui la poştă.
Au fost şapte ani frumoşi şi nebuni.
La revedere, Cheryl Strayed.
- Ai cumpărat ce aveai nevoie ? - Da.
Acum pot mânca terci cald.
Nu ai soţ, aşa e ?
Nu... Adică era, dar e în Minneapolis.
Nu în Pacific Crest Trail.
- Am spus să te sperii. - Da, aveam nevoie de asta.
Nu te pot învinui.
- Te-ai gândit vreodată să renunţi ? - Numai din 2 în 2 minute.
Doare tot timpul. Crezi că ar trebui să renunţ ?
Da.
Nu asculta la mine. Eu am renunţat la multe.
Slujbe, căsnicii. Aş renunţa din prima zi la drumeţie.
- Ai regretat ? - N-am avut de ales.
Ori de câte ori a fost o răspântie în drumul meu.
Da, cam aşa e.
- Ai grijă. - Bine.
- Încântat de cunoştinţă. - La fel.
Mulţumesc, Frank.
"Mă accepţi aşa cum sunt ? Vrei ?" Joni Mitchell
Merg bine, fac 11 km pe zi.
În acest ritm îl vei termina în 20 de ani.
Nu mi-e foame, nu-mi lipseşte mâncarea.
Nu-mi lipsesc taco-urile.
Cu siguranţă nu-mi lipseşte Minneapolis.
Nu mi-e dor de cocktailuri. Omor şerpi.
- Nu sunt o drogată, deţin controlul. - Ca toţi care iau droguri.
Sunt un experimentator. Sunt fata ce zice da în loc de nu.
- Cheryl Strayed ? - Da. Salut.
- Mă cunoşti ? - Ţi-am văzut numele în jurnal.
- Eşti singură. - Adevărat.
- Eu sunt Greg. - Mă bucur să te cunosc.
- Cobor. - Minunat.
Scuze, nu aşteptam vizitatori.
- Câţi km faci pe zi ? - În momentul de faţă, 35.
- Ajungi mâine la Kennedy Meadows ? - Sper.
- Eu fac 18, 19 km. - Primele săptămâni sunt grele.
Faci pregătire şi antrenament...
Şi nimic nu te pregăteşte pentru durere şi oboseală.
Am ales anul greşit. Eviţi Sierra ?
Sigur, de ce nu ?
Cea mai mare cădere de zăpadă din ultimii 10 ani.
Nimeni nu trece pe acolo.
Ce zici să facem un plan sus la Kennedy Meadows ?
Voi sta acolo câteva zile pentru a mă odihni.
Mulţumesc. Un plan mi-ar prinde bine.
- Cred că sunt însărcinată. - Ce ?
- Cine e tatăl ? - Nu ştiu.
- Cred că am o idee. - Ai o idee ?
Glumeşti ? Uite ce îţi faci !
Nota vă rugăm.
Un test de sarcină şi o lopată.
Îl vei face în faţa mea şi dacă e pozitiv, vom planifica.
Următorul, vă rog !
Nu voi păstra acest copil.
Nu ştiu de ce am devenit o nemernică. Eram puternică.
Mi-am dorit lucruri în viaţă.
Mi-am distrus căsnicia şi acum îmi distrug restul vieţii.
Trebuie să mă întorc la magazin.
Am să mă întorc la fata pe care o ştia mama.
- Voi apuca pe calea frumuseţii. - Despre ce naiba vorbeşti ?
Sunt în faţa unei stânci uriaşe.
Hai dacă poţi.
- Ai ajuns. - Am ajuns.
Băieţi, ea e Cheryl şi... monstrul.
Rucsacul meu e monstrul ?
Ce să îţi aduc ?
Un Snapple. Am visat unul de lămâie.
- Şi chipsuri de orice fel. - Orice fel ?
- Mulţumesc, am bani. - Nu, îţi fac eu cinste.
Mersi.
N-ai Snapple în rucsac ?
Aş vrea eu.
- Rămâi. - Felicitări.
Mulţumesc.
Şi eu aş fi vrut o astfel de primire când am ajuns.
Ştiu că nu ar trebui să hrănim animalele, dar...
Cred că asta e o ocazie specială. Un Snapple şi chipsuri.
- Când termini de mâncat aici, el va găti. - Ar fi minunat.
E uimitor. Îi zicem "Uimitorul Ed".
Scumpo,
Dacă citeşti acest lucru ai mers 160 km prin deşertul Mojave.
Orice s-a întâmplat între noi, oricât de supăraţi suntem...
Sunt foarte mândru de tine.
Voi fi şi mai mult după ce termini.
Abia ai plecat şi e ca şi cum nu ai făcut nimic.
Putem încă să rămânem prieteni.
Îi lipseşti Minneapolis-ului.
- Cheryl, vino la masă ! - Ok. Minunat.
- Nu eşti excursionist ? - Nu ca tine.
Vin doar vara să petrec timpul cu excursioniştii adevăraţi.
Tu mă fascinezi.
- Eu nu sunt excursionistă adevărată. - Ai mers 160 km prin căldura deşertului.
Şi era cât pe ce să mor.
- Ai nevoie de ajutor ? - Arăt ca şi cum aş avea nevoie ?
Bocancii sunt foarte mici, de asta îţi pierzi unghiile.
Ai dreptate.
Mi-am dat seama exact când ai spus.
Credeam că aşa trebuie să doară.
Ce pot face ? Nu am bani pentru bocanci noi.
- Eşti înregistrată la IRI ? - Da.
Îi suni, le zici şi îţi vor trimite bocanci noi la următoarea oprire.
Serios ?
Şi rucsacul e foarte mare.
Trebuie să-l reducem.
Voi alege lucrurile care îţi sunt utile.
Şi le poţi lăsa în cutie, dacă nu-mi zici un motiv bun să le iei cu tine.
- Asta cu ce te ajuta ? - Put mereu.
Şi subsuorile mele la fel.
- Te distrezi cu astea ? - Nu le-am folosit nici măcar o dată.
Nu ştiu la ce m-am gândit cu ferăstrăul.
- Arzi ce citeşti ? - Vrei să ard cărţi ?
Nu vei deveni nazistă, dar vei avea un rucsac mai uşor.
Deci tot de dinainte de Kennedy Meadows...
Astea nu trebuie să ardă niciodată.
E greutatea ta.
Eu nu fac fotografii.
Niciodată.
- Ai nevoie de toată banda ? - Ce femeie aduce prezervative ?
Doar o clipă.
Trimiteţi bocancii acolo, nu trebuie să fac nimic ?
Mulţumesc mult. Veţi fi compania mea favorită.
Bine. Minunat.
- Ce este cu James Michener ? - E un gunoi, asta e.
- Ce cărţi ale lui ai citit ? - N-am citit vreuna din cărţile sale.
Am citit ca şi tine Adrienne Rich şi Flannery O'Connor.
- Nu e o diferenţă ? - Nu ştiu ce să spun.
Îmi place James Michener. Nu voi înceta să-l iubesc.
- E ciudat. - Ce ?
Sunt mai sofisticată decât erai tu la vârsta mea.
Da. Ăsta era planul.
- Care era planul ? - Am vrut să fii mai sofisticată ca mine.
Doar că nu mi-am dat seama că doare câteodată.
Spun prostii.
Arăţi minunat în rochia aia.
Îţi voi face alta în curând.
- Eşti îngrijorată de zăpadă ? - Aş vrea să continui dacă e posibil.
Ed mi-a zis că mulţi excursionişti merg încă 64 de km pe PCT.
Şi acolo sunt prinşi de zăpadă.
Apoi iau autobuzul până în Reno
pentru a reveni la drum.
N-am venit aici să circul cu autobuzul.
Probabil nu ai venit aici nici să cazi de pe munte.
Adevărat.
Dacă îţi faci griji să nu trişezi, atunci poţi merge.
Mergi spre Muntele Hood sau Podul zeilor.
Podul zeilor ? Îmi place cum sună.
Oricum, nu te epuiza prea tare.
Ai făcut deja prea multe.
Pot călări ?
Bobbi Gray ?
Îmi pare rău.
- Cât timp ? - Pot călări ?
Vom începe radiaţiile pentru a micşora tumoarea.
Se poate nărui.
Cât timp ?
Eşti bine, scumpo ?
Da, sunt bine.
Sunt Paul. Lasă un mesaj şi te resun când pot.
Îmi pare rău că sun atât de târziu.
Sunt în Reno.
Sunt atât de vie...
Astea sunt toate ştirile, dacă nu apare vreo ţestoasă pe drum.
Bine. Pa.
Bună. Sunt Cheryl, o excursionistă singură.
E ok să urc în maşina dv să mă violaţi şi dezmembraţi ?
- Mergi spre nord ? - Da.
Mă duci şi pe mine 19 km mai sus ?
- Ce rucsac mare ai. - Mulţumesc.
- Nu te pot duce că n-am loc. - Ce vrei să spui ?
Sunt Jimmy Carter.
Iau interviuri vagabonzilor pentru revista The Hobo Times.
Călătoresc de-a lungul SUA. Sunt greu de găsit vagaboande.
Ai înţeles greşit. Nu sunt vagaboandă.
E un ziar real The Hobo Times ?
Da, suficient de real să-mi plătească chiria şi combustibilul.
Deci, de cât timp eşti pe drum ?
Nu sunt pe drum. Urmez Pacific Crest Trail.
A trebuit să evit o bucată pentru că anul ăsta a căzut zăpadă.
Dacă nu eşti vagaboandă, atunci unde locuieşti ?
Încă nu m-am stabilit. Probabil Portland când termin PCT-ul.
E minunat.
În doi ani am vorbit numai cu o singură vagaboandă.
Ţi-am mai zis că nu sunt vagaboandă. Poate că femeile nu pot scăpa.
Au copii de crescut, au de îngrijit de părinţi.
- Pari o feministă. - Sunt.
Excelent. Ador feministele.
Deci, dacă nu eşti vagaboandă înseamnă că ai slujbă.
Am avut multe slujbe diferite.
Am studiat până acum câţiva ani în urmă.
Sper să n-o iei ca pe ceva prea personal.
Am observat că adesea traumele personale
forţează lumea să-şi părăsească viaţa şi să devină vagabonzi.
Ai putea spune că ăsta e şi cazul tău ?
Asta e viaţa mea. Mi-am luat doar o pauză.
Nu-i o viaţă de vagabond. Nu ştiu ce altceva să-ţi spun.
- Îţi pot face o poză ? - Nu.
E suficient pentru numărul ăsta. Am mai postat şi în alte reviste.
- Harper's şi-a exprimat interesul. - Harper's ?
E o revistă de la New York. Foarte scumpă.
Ştiu ce este Harper's, vreau să scriu într-o zi acolo.
Nu vreau să fiu vagaboanda lunii.
- Ce-i asta ? - Un pachet pentru vagabonzi.
Mersi mult.
- Cum îl cheamă pe câinele tău ? - Stevie Ray.
L-am luat în ziua în care a murit. Celălalt Stevie Ray adică.
Îmi place Stevie Ray.
Pune Love Struck Baby.
- Din clipa în care te-ai urcat în maşină. - Taci, Spider.
Ignoră-l. Nu e decât un nenorocit excitat.
Trebuie să fie dificil să faci acest traseu.
Sunt în maşină cu tine, făcând o plimbare.
Ce e aşa de greu ?
Ce băieţel frumos, câţi ani are ?
Avea 8 ani.
- Îmi pare rău. - O maşină a intrat în el
când era pe bicicletă. Acum 5 ani.
Semăna cu mama lui.
- Îmi pare rău. - Ştiu asta, scumpo.
- Niciodată n-am fost eu. - Nu, n-o face. Nu s-a terminat.
Vom găsi pe cineva să ne ajute şi vom lupta.
Am fost mereu o mamă, o soţie...
Toată viaţa mea am stat pe scaunul din dreapta.
Credeam că am mult timp.
Doar că...
Au început atât de multe lucruri.
Ei bine...
Cred că glumeşti.
Dumnezeule.
- Unde sunt ? - California.
- Haios. - Ţinutul Plumas.
- Te-ai pierdut ? - Nu.
Făceam mişto.
Bună, frumuseţe.
Mi-a salvat viaţa după ce l-am părăsit pe tatăl tău.
- Ştiu. - Nu îţi voi face o promisiune.
Şi aşa e greu.
Te rog, încearcă să fii amabilă.
Întoarce-te !
Întoarce-te.
Întoarce-te !
Poftim. Ar trebui să-ţi ţină cald.
Mă întorc dimineaţa.
Te iubesc.
Tu eşti tot ce am.
Cum este ?
Doctorii au spus că mai are un an. A trecut o lună...
- O lună blestemată. - Îmi pare rău.
Am să mă rog pentru ea.
Al naibii Sf. Patrick.
La naiba cu toţi sfinţii.
Trebuie să-mi arăţi calea.
Dacă îi pasă.
Regret, dar Dumnezeu e un nenorocit.
Da, chiar am nevoie de el. E urgent. Să vină acasă.
Unde naiba ai fost ? Am stat la spital toată ziua.
- E pe moarte, înţelegi asta ? - Nu spune asta.
- Nu poate muri. - Poate, şi va muri.
Opreşte-te !
Nu poate muri.
A fost un criminal.
Şi Dan motociclistul.
Dan motociclistul.
Vreau să fiu ca tipul ăla.
Dacă îţi apropii faţa de geam vei vedea un urs mic.
Bucură-te de vedere.
Toată viaţa mea mi-am dorit o cameră cu vedere.
Niciodată nu încetează.
În ultimii ani m-am purtat ca şi când ar fi nimic pentru mine.
Dar... ea este totul.
Ce faci ?
Mă rog.
Taci.
Mă rog nenorocitului de univers.
Sper că există un Dumnezeu.
Pentru că vreau un miracol, un miracol nenorocit.
Mama nu va muri la 45 de ani.
Abia aştept să-i văd faţa.
Se va bucura să te vadă.
- Cât de mult vă iubesc ? - Nu.
- Atât ? - Nu.
Nu pot deschide mai mult.
I-am pus gheaţă pe ochi.
- Ce ? - A vrut să doneze corneea.
Ce dracu vrei ?
Să te ia naiba. Să mergem.
Ce-i cu tine ?
Ce-i în neregulă cu tine ? Sunt fericită.
- Oamenii fericiţi cântă. - De ce eşti fericită ?
- Nu avem nimic, mamă. - Nu, suntem bogaţi în dragoste.
Te rog, nu începe cu asta.
- Suntem chelneriţe cu normă întreagă. - Suntem studente.
Şi vom avea datorii toată viaţa noastră.
Casa se prăbuşeşte.
Ai rămas singură că te-ai măritat cu un alcoolic nemernic şi bătăuş.
Vin acasă şi tu cânţi ? Ce parte nu înţelegi ?
Nimic nu înţeleg, crede-mă.
Şi apoi ce ?
Dacă te pot învăţa ceva e să te regăseşti pe tine.
Şi când faci asta să te agăţi de ea toată viaţa.
- Asta e cea mai bună "tu" ? - Încerc.
Regret că m-am măritat cu un alcoolic nemernic şi bătăuş ?
Nu, nici pentru o clipă, că te-am avut pe tine.
Şi pe fratele tău. Vezi cum funcţionează ? Nu-i uşor,
dar merită.
Sunt lucruri mai rele decât astea.
L-ai putea lăsa să te omoare.
Dar nu ştiu, vreau să trăiesc.
Vreau să trăiesc şi să mă bucur de viaţa nenorocită.
Bună, aveţi un pachet pentru mine ? Mă numesc Cheryl Strayed.
- Sunteţi la IRI ? - Da.
- Cât aţi umblat cu ăştia ? - Aproape 80 de km.
- Sunteţi sigur că nu mai e alt pachet ? - Da, sunt sigur.
Dacă aţi mers 80 km cu banda aia aţi primit pachetul care trebuia.
- Doi dolari pentru Snapple. - Voi renunţa.
Mulţumesc.
Vă plac pantofii mei ?
Draga Cheryl, ai ajuns la jumătate.
966 de km.
Aimee a spus că vei reuşi.
Te-ai decis unde vei încheia ?
Anunţă-mă să îţi trimit crema pentru picioare.
Îmi pare rău că te-am repezit la telefon.
Cred că a fost invidia.
Lucrul amuzant e... să admit că îmi lipseşti.
Luaţi-vă apă suficientă când plecaţi din nou.
Există un rezervor de apă la fiecare 32 de km.
Da, dar e foarte cald acolo.
- Deci vei transpira foarte mult. - Bine. Mulţumesc.
- Trebuie să ai ceva pentru Stacey Johnson. - Voi verifica.
- Faci Pacific Crest Trail ? - Da. Şi tu ?
Eşti o femeie.
Ai cunoscut un tip pe nume Greg ?
Da, acum o vreme la Kennedy Meadows.
Şi ştiu mai puţin decât acum.
- A abandonat. - Ce ?
- Greg ? - Avea o problemă cu zăpada.
Va reveni anul viitor.
Greg a abandonat şi eu sunt încă aici ?
Să bem pentru asta.
Te simţi singură ?
Sincer, sunt mai singură în viaţa reală decât aici.
Mi-e dor de prietenii mei, dar...
Nimeni nu mă aşteaptă acasă.
Dar tu ? De ce eşti aici ?
Nu ştiu, am vrut să mă descopăr.
Cred că drumul e bun la asta. Adică, priveşte...
Îţi poţi încărca bateriile.
Mama obişnuia să spună ceva ce mă înnebunea.
Că e un răsărit şi un apus în fiecare zi.
Şi poţi alege să fii acolo pentru el.
Te poţi pune în calea frumuseţii.
Genul meu de femeie.
A fost iubirea vieţii mele. Nu am altceva să zic de ea.
Am crezut că vor fi canapele şi şerveţele Kleenex.
Această terapie costă 50 de dolari pe oră.
Asta costă 10 dolari pe oră.
De ce crezi că eşti distrusă de moartea mamei tale ?
E treaba ta să zici oamenilor că suferă prea mult ?
Oamenii suferă diferit. Eu te întreb cum suferi tu.
- E atât de rău cum sufăr ? - Foloseşti heroină ?
Şi faci sex cu oricine doreşte.
Nu cred că aceste lucruri te fac fericită.
Te înşeli. Când le fac mă simt bine şi sunt fericită.
- Şi dacă nu, simt că vreau să mor. - Te culci şi cu soţul tău ?
Nu. Sunt ca un bărbat. Prefer să mă detaşez.
Aşa crezi că sunt bărbaţii ?
EŞTI AICI. Văd posterul ăla pretutindeni.
Şi îl urăsc. De ce ai învăţa un copil că nu e important ?
- Simţi că eşti importantă ? - Ştiu că sunt importantă.
Cine te detaşează de tine ?
Nu funcţionează, nu ajută să vorbim.
Pumn în gură...
Vrei un pumn în gură ?
Urcaţi în maşină !
- Intră în maşină. - Plecaţi naibii de aici !
Îţi dau una în gură cu noii mei bocanci, nemernicule.
Mersi, scumpo.
- Ouă şi şuncă. - Vrei ouă şi şuncă ?
Nu mai plouă, gata cu durerea.
Chiar şi un copil cu picioare normale ar iubi lumea cu bocanci noi.
Flannery O'Connor.
Şi Cheryl Strayed.
Cenuşa unui om nu seamănă cu cea a unui foc.
E moale şi mătăsoasă.
Ca o lumină palidă alături de cavoul gri.
Barbara Grey Împrăştiată lângă mormântul ei.
Unele din cele mai mari părţi le-am pus în gura mea.
Şi le-am înghiţit.
Apoi m-am mutat la Portland.
Cu Jo nebunul.
Prima dată când am fumat heroină
am râs ca un copil.
Şi mă jucam cu cutiuţa muzicală a mamei mele.
Dar nu aveam de gând să luăm droguri. Niciodată.
Prima dată am tăcut din gură şi am implorat.
Mai mult... Îmi place.
A doua zi după ziua mea de naştere un tip mi-a cerut bani.
La o săptămână după asta cineva mi-a urat "La mulţi ani".
- Nu mă atinge. - Nu te juca cu mine.
De ce ai venit ? Că nu ţi-am cerut eu. Vrei să fii erou ?
Da, poate.
- De ce ai venit ? - Pentru că...
Doar pentru că.
Dă-o naibii.
Unde naiba e rezervorul ?
Nu muri aici.
Treizeci de minute... Ale naibii pastile.
Aveţi apă ?
V-aş da o parte din a mea, dar încă nu e pregătită.
Durează jumătate de oră cu o pilulă de iod.
- Înainte trebuie filtrată. - Nu avem filtru.
Îl poţi folosi pe al meu. Ai o sticlă ?
- O sticlă goală de bere. - Bine.
- Ce faci aici ? - Merg de-a lungul PCT.
- Cum să omorâm timpul ? - Mă pot gândi la câteva modalităţi.
Are o faţă drăguţă, nu ?
Trebuie să continui.
Nu sta jos, am întâlnit pe cineva.
Da, şi noi trebuie să continuăm.
Mulţumim.
Am crezut că ai plecat.
M-am răzgândit.
Ai încercat să ne păcăleşti ?
Nu, m-am răzgândit.
Ţi-ai schimbat şi hainele.
Îmi plac pantalonii tăi. Îţi vin bine.
Îţi arată şoldurile şi picioarele.
- Şi fundul tău mic. - Te rog, nu spune asta.
Nu mai pot să fac un compliment ?
Mulţumesc.
Ce naiba faci ? Credeam că te-ai pierdut.
Vino aici. Să plecăm.
Beau pentru o fată drăguţă ca tine, singură în pădure.
Bună, văcuţo din Oregon.
- Vă sta bine aşa. - Credeţi ?
- Vă deranjează dacă vă spun ceva ? - Nu.
Cel mai bun ruj din lume nu ajută o faţă dacă nu are grijă de igiena ei.
- Am intenţia să am grijă de asta. - Cred că trebuie să fie o prioritate.
Lucrez într-un club de muzică mai jos pe stradă.
Ce-l onorează pe Jerry Garcia în seara asta.
- Poţi să vii ? - Marfă.
- Cum te cheamă ? - Cheryl.
- Nu te teme că nu muşc. - Nu mă deranjează muşcatul.
Nu pot să cred că am spus asta.
Scuze. Am fost de una singură mult timp.
Nu că am fost singură. Desigur că am avut multe relaţii.
Doar că sunt excursionistă de ceva vreme.
Îţi voi trece numele pe lista de invitaţi.
Ne vedem mai târziu.
Bună scumpo. Foloseşte cutia Ashton.
Bucură-te de o pauză binemeritată.
Dar nu exagera că mai ai mult de mers.
Am spus că poţi renunţa oricând.
Dar retrag ce am zis. Sună-mă când ajungi la linia de sosire.
Dragoste şi sărutări. Aimee
Te cunosc ?
Dragă Paul, m-am trezit azi dimineaţă şi ţi-am scris numele în nisip.
Am făcut asta pe toate plajele de când te-am cunoscut.
Dar nu o voi mai face. Sunt gata să trec peste.
Mai am doar 483 km de mers pe jos.
Sunt disperată să se termine.
Dar sunt şi îngrozită.
Când voi termina nu voi avea prea multe.
Dar trebuie să încep să trăiesc.
Nu ştiu dacă sunt pregătită.
- Vă rog să aşteptaţi. - Tocmai am închis.
Cred că ai un pachet pentru mine acolo.
- Nu poate aştepta până mâine ? - Sunt haine, alimente şi baterii.
Bine, dacă iei cina mai târziu cu mine.
Sigur.
Poftim, frumoaso.
- Mersi. - Îţi place cocktailul ?
Fac unul bun. Am pus alcool bun şi suc deasupra.
Sună bine.
- Cheryl ! - Da.
Este închis, băieţi.
"Dacă curajul te lasă, treci peste el." Emily Dickinson.
"Am promisiuni de ţinut şi km de parcurs înainte să dorm". Walt Whitman.
Nu. Ăsta era Robert Frost. Femeia bisexuală ce nu avea prejudecăţi.
Da.
"Dumnezeu e un nemernic nemilos". Şi nu te-ai semnat.
- Eu am fost. - Eşti eroina noastră.
Bine, băieţi. Închid acum.
- Vreau să ne ridicăm poşta. - Am deschis doar pentru domnişoara.
Nu voi redeschide din nou.
Nu trebuie să redeschizi, Jack. Au pachetele acolo.
E o noapte jalnică şi ce e în cutii le poate face seara mai plăcută.
Te superi ?
- E calul tău ? - Vrei să-l călăreşti ? Fă-o.
Unde-i campingul ? Stânga sau dreapta ?
Noapte bună. Ne vedem dimineaţa.
Numărul 1 şi 2.
Cheryl, cum te descurci cu singurătatea ? Noi ne-am plictisit unul de altul.
Am fost în locuri frumoase, dar...
sunt unul sau două care din niciun motiv nu...
Sunt câteva prietene la care nu mă grăbesc să mă gândesc din nou.
Cred că ştiu exact la ce te gândeşti.
Nu vreau să vorbesc despre asta acum.
Nu din nou. Noapte bună.
Te rog să fii amabilă.
Nu trebuie să faci asta.
Trebuie să existe o altă cale.
Nu avem ce să facem.
Felul în care va muri e...
Să ne rugăm la lucruri bune.
Bună, frate. Eu sunt. Ştiu că nu avem o casă la care să ne întoarcem.
Dar vreau să ştii că vreau să fim împreună.
A fost foarte greu, dar fă-mi o favoare.
Plimbă-te un pic.
Te iubesc.
Pa.
Bună ziua, frumoaso. Ţi-am adus cafea şi o gogoaşă.
Mulţumesc.
- Să treci să-ţi pun din nou. - Voi veni. Mersi.
Bună ziua, băieţi.
Bună ziua.
Ai un nume de excursionistă ? Ca o poreclă ?
- Avem una pentru tine. - Regina PCT.
Ai atât de multe poveşti despre oameni ce fac lucruri pentru tine
şi încearcă să te ajute. Nouă nu ne-a dat nimeni nimic.
- Nu face nimeni nimic pentru noi. - Să veniţi să vă umpleţi cana, Majestate.
Majestatea nu se duce, vin ele la ea.
Tipule, opreşte-te !
Acum îmi va rămâne cântecul ăla în cap pentru următorii 160 km.
- Preferi mai degrabă... - Nu.
Taci, omule ! Vorbesc serios.
Prinde-l !
Eşti în siguranţă.
Nu fi speriat.
L-ai prins. Mersi.
- Are un nume ? - Cometa.
- Cometa ? - Sunt Vera şi el e Kyle.
Sunt Cheryl. V-aţi bucurat azi de drumeţie ?
Ne-am simţit bine, mulţumim de întrebare.
Eşti atât de politicos.
Ne oprim într-un weekend fie că plouă sau nu.
Este bunica mea.
Mi-a zis să nu vorbesc de probleme cu străinii.
Ei bine, nu e nevoie să vorbim despre ele.
Toţi avem probleme. Şi eu am.
- Ce fel de probleme ? - Păi...
Cu tatăl meu, nu ne mai vedem.
Nici eu. Dar cu mama ta ?
S-a stins din viaţă.
Dar problemele nu se opresc aici, se transformă în altceva.
Cum a murit ?
A fost foarte bolnavă.
Mama mea e cântăreaţă. M-a învăţat multe melodii.
Serios ? - Vrei să auzi una ?
Da.
A fost foarte frumos. Mulţumesc.
Îmi lipseşti.
Dumnezeule, ce dor îmi e.
Nu există nici o modalitate de a şti de ce se întâmplă un lucru şi nu altul.
Ce duce la ce.
Ce îl distruge.
Ce îl face să înflorească.
Sau să moară.
Sau să ia un alt curs.
Şi dacă mă iert ?
Dacă îmi pare rău ?
Dar dacă aş putea da timpul înapoi nu aş face nimic diferit.
Dacă aş vrea să mă culc cu toţi oamenii aceia ?
Dacă heroina m-a învăţat ceva ?
Dacă lucrurile pe care le-am făcut m-au adus aici ?
Dacă n-am fost niciodată salvată ?
Dacă aş fi deja ?
"Niciodată nu suntem pregătiţi pentru ce aşteptăm". James Michener.
Mi-a luat ani să fiu cea pe care a crescut-o mama.
Mi-a luat 4 ani, 7 luni şi 3 zile s-o fac.
Fără ea...
Şi după ce m-am pierdut în pustiul durerii mele...
Am găsit propria mea cale.
Nici nu am ştiut unde mergeam până nu am ajuns acolo.
În ultima zi de drumeţie.
Mulţumesc. M-am gândit în repetate rânduri.
Pentru tot ce m-a învăţat excursia şi nu le puteam şti.
Am traversat acest pod după patru ani.
M-am măritat cu un bărbat într-un loc aproape vizibil de unde stăteam.
Peste 9 ani am avut un fiu numit Carver.
Un an mai târziu, o fată numită după mama mea, Bobbi.
Am ştiut doar că nu mai aveam nevoie s-o ating cu mâinile.
Că a fost suficient să văd peştele sub suprafaţa apei.
Dar a fost totul.
Viaţa mea, ca oricare alta.
Misterioasă şi secretă.
Atât de aproape.
Atât de prezentă.
Aparţinându-mi mie.
Cât de sălbatic a fost să fie.
Traducerea şi adaptarea după sonor: Snake_Eyes
RoSA Team www.rosa-team.ro
SprijinÄ-ne Či sÄ devinÄ membru VIP pentru a elimina toate anunČurile www.OpenSubtitles.org