Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
Ce-ar fi dacă, odată ca niciodată, nu au fost deloc stele pe cer?
Dacă stelele nu sunt ceea ce credem noi?
Dacă lumina din depărtare nu provine de la razele sorilor îndepărtaţi,
ci de la aripile noastre când ne transformăm în îngeri?
Destinul ne este stabilit tuturor.
Şi există o lume în spatele lumii în care suntem cu toţii conectaţi.
Părţi ale unui plan măreţ în desfăşurare.
Magia este pretutindeni în jurul nostru.
Trebuie doar să priveşti.
Priveşte.
Priveşte cu atenţie.
Căci nici chiar timpul şi distanţa nu sunt ceea ce par.
New York 1895
Următorul.
Dle, sunteţi următorul.
Îmi pare rău.
Trebuie să vă întoarceţi.
Ce?
Nu. Nu. De ce? Noi...
Este o boală pulmonară.
Dar bebeluşul? Poate rămâne?
Dacă noi trebuie să plecăm, îl lăsăm aici.
Îmi pare rău.
Nu. Nu înţelegi.
Suntem cu toţii conectaţi.
Fiecare nou născut poartă un miracol.
Un scop unic.
Iar acel miracol este promis doar unei singure persoane.
Suntem pasageri într-o călătorie spre destin,
pentru a găsi acea unică persoană pentru care este destinat miracolul nostru.
Dar fiţi avertizaţi:
Pe măsură ce căutăm lumina,
se strânge întunericul.
Iar lupta eternă dintre bine şi rău nu se duce cu mari oştiri,
ci cu câte o viaţă pe rând.
Winter's Tale
New York 1916
Opreşte-te! Întoarce-te aici, Pete!
Întoarce-te aici!
Pete, am primit ordine!
Nu. Nu aşa.
Acum este al nostru.
Să o facem încet,
cu cuţitele.
Prindeţi-l!
Căluţ. Căluţ.
Căluţ.
Fugi, fugi, fugi!
Fugi!
Calule! Haide! În cealaltă direcţie!
În cealaltă direcţie!
Calule!
Ce eşti?
Are afurisitul de cal.
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Bună ziua.
Majordomul mi-a spus că ar trebui să ţin paltonul pe mine.
În casă avem bolnavi cu temperatură.
Soţia dumneavoastră are nevoie de ochelari, dle Penn?
Este moartă.
Îmi pare rău.
Au trecut opt ani.
Totuşi, îmi lipseşte în continuare.
Ochelarii sunt pentru fiica mea.
O să termine în curând.
Este frumos, nu-i aşa? Brahms.
Beverly...
acest om a venit să-ţi facă ochelari noi.
Nu îţi face griji, nu este contagioasă.
Nu, nu.
Sora mea...
a avut.
Îmi pare rău.
Este mai bine aşa...
sau aşa?
Câţi ani avea?
Sora ta?
Avea 20 de ani
când a murit.
Nu te gândeşti niciodată că nu o să depăşeşti vârsta asta.
Nu.
Cred că nu.
Aşa...
sau aşa?
Prima lentilă.
Temperatura poate face lucrurile minunate.
Chiar şi acum...
pot să văd iarna cum apare în lumina prin cameră...
ţâşnind ca nişte suliţe albe...
în raze...
cruci argintii..
din lentila de ochelari...
din lumina flăcărilor, din reflectarea geamurilor.
Şi ne iluminează pe fiecare dintre noi.
Cu cât devin mai bolnavă...
cu atât mai clar pot să văd că totul este conectat prin lumină.
Ai ochelari pentru asta?
Hei, Cecil.
Iisuse, Marie şi Joseph!
Da, e o frumuseţe, nu-i aşa?
Şi, Dumnezeule, poate să sară.
Vreau o şa, ovăz...
şi o pătură bună pentru el. Din caşmir.
Este cel mai bun lucru pe care l-ai furat vreodată, Pete.
Nu este un lucru, Cecil.
El este noul meu partener.
Nu-i aşa, căluţule?
- Nu te poţi ascunde în continuu în pod. - De ce nu?
S-a aflat, Pearly a triplat recompensa. Oamenii lui te caută pretutindeni.
Urâtul naibii. M-a găsit în dimineaţa asta.
Calul mi-a salvat viaţa.
Cred că o să plec din oraş până la vară, ştii? Eu şi calul.
Am furat suficient să ne ajungă până atunci. O să las să se liniştească situaţia, ştii?
Nu îl văd pe Pearly ca pe un tip care să se liniştească.
Da.
Asta pentru că îţi faci prea multe griji, Cecil.
Ai grijă de el pentru mine, bine?
Mulţumesc.
Pete!
Ţi-ai uitat...
moneda.
Mă întrebam când o să ajungi aici.
Atenţiune, vă rog.
Pentru trenul numărul 43
se face acum îmbarcarea la peronul numărul 4.
Intră!
Focul de la St. Paddy va fi pus la slujba de duminică.
Nu asta contează pentru mine.
Am anunţat pe toată lumea: 500 pentru capul lui.
- Iar calul? - La fel. Pare cam mult pentru un cal.
Ei bine, asta pentru că nu este un cal.
- Este un câine. - Tocmai ai spus că este un...
Din cât ne dăm seama, nu a părăsit oraşul.
Băieţii Woola supraveghează toate podurile. New Yorkul nu e atât de mare. O să-l găsim.
- Ai face mai bine să-l găseşti. - Ştiu, şefu'.
Oamenii sunt speriaţi şi nemulţumiţi peste tot în oraş.
Miracolele s-au redus cu jumătate. Mai mult, dacă punem la socoteală şi Brooklynul.
Dacă nu te deranjează că întreb, ce este atât de special la Peter?
Îţi plăcea. Eu n-am întâlnit un hoţ mai bun.
- De ce brusc trebuie să-l omorâm? - Romeo, Romeo.
Îţi petreci timpul...
punându-ţi întrebări în legătură cu lumea?
Despre mersul lucrurilor?
- Nu, dle. - Sigur. Ei bine...
Ar fi mai bine să nu începi acum.
Crezi că fur aur şi pietre preţioase pentru avere?
Nu.
Ceea ce face ca ele să fie preţioase...
este felul în care acceptă lumina.
Peter Lake este uman.
Dar calul ăla...
Calul ăla ar putea lăsa o urmă.
Şi, uite!
Gara Centrală. Să mergem să-l omorâm.
Şi cât facem asta, să încercăm să prindem calul ăla.
Tocmai ai spus că este un câine.
Du-te să-i aduci pe băieţi.
Bună.
Hei.
Toţi şi-au făcut bagajele să meargă mâine la lac.
Scumpo, eu o să vin în ziua următoare.
Tati trebuie să-mi pregătească cortul.
Ca să poţi rămâne rece?
Ca să pot rămâne rece.
Nu poţi să mori, Bev.
Fetiţă scumpă...
nu depinde de mine.
Spune-mi din nou.
Este un dans măreţ...
şi cu toţii avem rolul nostru.
Iar când am terminat aici...
fie după o singură viaţă, fie după 1.000,
ne ridicăm la cer şi devenim stele.
Spune-mi din nou numele lor.
Castor...
Pollux...
Capella...
O muncă de o noapte grozavă, prietene.
Ne îndreptăm spre Florida.
Sau poate spre Maryland.
Sună ca genul de loc care ţi-ar putea plăcea.
În regulă, să mergem.
Calule.
Haide.
Calule, o să se lumineze curând. Trebuie să plecăm din oraş.
Pearly are 100 de tipi care ne caută.
Haide.
Calule...
Acum devii lacom.
Bine.
Dar ăsta o să fie ultimul nostru furt.
Nu ştiu cine este un prost mai mare:
Un cal care nu-şi ascultă stăpânul sau stăpânul care îşi ascultă calul.
Dumnezeule, fă-mă să fiu rece.
Bună, frumosule.
James...
James Micuţul, Bartholomew..
Scârţâie.
Ce?
Scârţâie.
Este vechi.
Ai o armă.
Aşa este.
Ce cauţi aici?
Ştii, jefuiesc casa.
Sau, cel puţin, asta era ideea.
Mai ai intenţia asta?
Nu.
Nu, nu mai este asta intenţia mea.
Ei bine, atunci...
Bănuiesc că ar fi politicos să-ţi ofer o ceaşcă de ceai.
Ai înţeles partea despre mine...
în care am venit aici să-ţi fur lucrurile, da?
Tehnic, sunt ale tatălui meu.
Am intrat fără drept.
Unde?
Îşi ia măsuri grozave pentru a nu i se intra în casă.
Ei bine, de fapt ai lăsat larg deschisă uşa care duce la acoperiş. Aşa că eu doar...
- Aşa am făcut? - Da.
Trebuie să încetez să mai fac asta.
Da.
Adică, ar trebui să fii speriată.
Ei bine, nu sunt.
Nu eşti, pot să văd asta.
Ceaiul este minunat.
Se numeşte Lapsang Souchong.
Este ceai negru din China.
Pentru mine este prea fierbinte ca să-l pot bea...
dar mirosul îmi aminteşte de Londra.
Nu am fost niciodată la Londra.
Nici nu credeam. Nu.
Eu m-am născut aici.
Ce este în neregulă cu tine, dacă nu te deranjează că întreb?
Tuberculoză.
Am 21 de ani şi nu am fost niciodată sărutată pe gură.
Îmi pare rău, nu m-am exprimat corect.
Vezi tu, nu cunosc pe nimeni.
Nu pot să ies în oraş. Nu pot să dansez.
Dorm într-un cort pe acoperiş
pentru a-mi menţine temperatura corpului în limite normale.
Mai am, poate...
potrivit unui doctor care a venit din Baltimore, un an şi jumătate.
În Boston mi-au spus că mai am 6 luni.
Dar asta a fost acum 8 luni,
aşa că, serios, sunt deja moartă de două luni.
Eu sunt Peter Lake.
De unde eşti, Peter Lake?
De pe un vas.
- Un vas? - Da.
Nu mi-am cunoscut niciodată părinţii. Un vas m-a adus la ţărm în Brooklyn.
Aşa mi s-a spus.
Şi furi lucruri.
Fur lucruri. Da, din când în când.
Totuşi, nu a fost întotdeauna aşa.
Întotdeauna mi-am dorit să fiu mecanic. Ştii, întotdeauna mi-a plăcut
să repar lucruri, să le desfac.
Precum seifurile.
Ei bine, aşa s-a terminat.
În ultima vreme am avut o micuţă neînţelegere cu un şef.
Îmi închipui că disputele din domeniul tău de muncă sunt greu de rezolvat.
Sunt provocatoare, da.
Care este cel mai bun lucru pe care l-ai furat?
Încep să cred că încă nu l-am furat.
Eşti un fermecător.
A fost frumos.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc, Peter Lake.
Ascultă, trebuie să plec din New York.
Cel mult câteva luni.
Să las ca neînţelegerea să fie uitată.
Dar când o să mă întorc, mă întrebam dacă...
Plec la ţară.
Şi până când o să te întorci..
o să fiu deja moartă.
Te rog să nu furi nimic la plecare.
Calule.
În ce m-ai băgat, calule?
Masă! Aia.
Dle Soames. Câte o să serviţi?
Adu-le în continuu.
O să vă spun eu ce vor ei să facă.
Ei vor să umple întregul cer cu stele.
Au ales nişte locuri micuţe acolo sus pentru fiecare suflet virtuos.
Nu mai este loc în rai pentru cei ca noi, băieţi.
Nu este loc pentru Pearly Soames. Nu este niciun pic de loc.
Mă întreb cum îşi aleg culoarea aripilor.
Întotdeauna mi-am dorit aripi.
Ştiţi, mi-ar plăcea o pereche de aripi?
Altceva, dle?
Da, te rog.
Aş vrea o bufniţă-uliu pătată...
dacă o poţi prinde, mulţumesc...
şi gătită la tigaie cu nişte cartofi.
Cu puţin pătrunjel deasupra. Să îi tai ciocul şi ghearele, te rog.
Îmi pare rău, dle. Nu avem bufniţă.
Găsiţi-o.
Dacă o găsiţi pe ea, o să-l găsiţi şi pe el.
- Pe cine să găsim? - Pe fată.
- Care fată? - Fata roşcată.
Care fată roşcată?
Asta. Vezi, Romeo? Roşcata asta.
Cea care este destinul lui.
Astea sunt toate, dră?
Toate?
Nu, nici măcar pe aproape.
Ce?
Tocmai mi-am amintit ziua în care te-am scos din apă din bărcuţa aia prostuţă.
Am nevoie de un sfat prietenesc. Am cunoscut o fată.
- Înţeleg... - Nu avem nimic în comun.
- Este pe moarte. - Ei bine, nu murim cu toţii?
Ei bine, nu este doar pe moarte. Are tuberculoză.
Este aproape să moară.
Abia ne-am cunoscut.
Simt de parcă o cunosc de 1.000 de ani.
Pearly mă caută. Dacă nu plec din oraş, e ca şi când m-aş sinucide.
Peter, este vreo întrebare pe aici pe undeva?
Ce ar trebui să fac?
Când mă gândesc la ea...
Nu am mai simţit niciodată asta.
De ce acum?
Peter, ai noştri au zece cântece.
Cântecele ne spun că înăuntrul fiecăruia dintre noi este un miracol.
Iar acest miracol este destinat unei singure peroane.
Iar când suntem aproape, universul intervine...
şi ne ajută să ne îndeplinim destinul.
Ne ajută universul? Cum anume?
Ei bine, universul ne trimite spirite îndrumătoare.
Uneori ne vorbesc prin intermediul copiilor.
Adesea apar ca animale.
Unul este Athansor. Este Câinele Estului.
Uneori apare drept un cal alb.
Poate că această fată este persoana pentru care este miracolul tău.
Dacă este aşa, fii atent...
- Şi haosul are agenţi. - Despre ce vorbeşti?
Dumnezeu şi diavolul?
Îngeri şi demoni?
Astea sunt unele dintre noile lor nume, da.
Tot ce ştiu...
este că sunt împins spre ea,
precum aerul când sunt sub apă.
Atunci, de ce stai aici să vorbeşti cu mine?
Vizitiu?
Mă tem că s-a îmbolnăvit.
Brusc a intrat în posesia unei mici averi, potrivit standardului său.
Eu sunt Pearly Soames.
Iar tu eşti...?
Beverly Penn.
Ei bine...
Lui Peter îi place să se ridice deasupra stării sale, nu-i aşa?
Iar tu ai tuberculoză, nu-i aşa, scumpo?
Mai ai puţin de trăit.
Interesant.
Îl cunoşti pe Peter?
Peter Lake?
Dacă îl cunosc? Da.
Aş putea spune că suntem asociaţi.
Ei bine...
oricum, am fost.
Puştiul avea un mare potenţial.
Se pricepe la furat.
Îi place arta, fizica.
L-am crescut ca pe propriul meu fiu.
L-am pregătit să moştenească cheile regatului.
Dar micul Peter...
a început să aibă idei.
Cum să fure o broşă cu diamant fără să verse sânge.
Cum să fure un inel fără să taie degetul.
Dar vezi tu, Beverly Penn...
în domeniul meu de muncă...
astea dau un înţeles muncii.
Ideile...
pot face mai mult bine decât rău.
Şi vezi tu, asta ar fi exact opusul planului.
Scopul este chiar făcutul răului.
Ştii, nu trebuie să mă duc în nordul ţării până mâine.
Nu este nicio problemă.
- Aş fi fericită să te plătesc. - Frumoasă.
Bolnavă.
- Prea tânără ca să mori. - Nu îmi este frică de tine.
Pariez că pentru tine este miracolul lui.
Tata are o politică strictă când vine vorba de răpitori.
El trebuie să te salveze. Dacă nu te poate salva...
treaba s-a terminat.
Misiunea este îndeplinită.
Îmi place sângele pe zăpadă, Beverly Penn.
În special sângele de virgină.
Nepătată.
Neatinsă.
www.subtitrari-noi.ro
Beverly!
Nu!
- Ţine-te. - Peter Lake.
- Mai repede! - Da, evident.
Nu îi putem întrece la nesfârşit.
Ştiu! Trebuie să ajungem deasupra oraşului.
Mergi spre nord de-a lungul râului.
- Peter! Suntem prea sus! - Ţine-te bine!
- Să mă ţin bine? - Ţine-te bine!
Peter. Peter, aşteaptă!
Cum de este asta posibil?
Nu ştiu. Calul ăsta.
Nu îi putem urmări acolo.
- De ce nu? - Sunt reguli.
O mică dispută acum 200 de ani. Nu am luat în considerare ce s-ar putea întâmpla.
Ei bine, aproape îl prinsesem.
"Aproape" nu este îndeajuns, Romeo.
Vrei sau nu slujba, Dingy?
Trebuie să-l văd pe Judecător.
Eşti în regulă?
Toată agitaţia asta...
şi boala ta.
Mă simt perfect.
În regulă.
Mergi în susul râului.
Beverly!
Mulţumesc.
- Bine? - Da.
Bună, micuţo.
Cunosc puţin oraşul.
Se numeşte Lake Coheeries.
Vin aici de când eram mică.
Tatăl meu spune că tot ce se întâmplă aici se întâmplă cu un rost.
Bună.
Bună. Eu sunt Willa.
Willa. Ce mai faci, Willa?
Tu eşti prietenul lui Beverly?
Să intrăm.
Sunt sigur că tata va avea ceva de spus în privinţa asta.
Bei vin la masă?
Uneori.
Asta este bine.
O să bem vin în seara asta.
Bine.
- Vinul claret este în regulă? - Orice.
Dar... nu se pronunţă...
"claret"?
Nu. Claret.
Se pronunţă "t"-ul. Ca la "filet".
Filet?
Întotdeauna am crezut că se pronunţă "filet".
Nu, se pronunţă "filet".
Precum "wallet" ~portofel~. Nu spui "wallet", nu-i aşa? Spui "wallet".
Înţeleg.
- Ştii ceva? - Dle?
Arăţi ca un escroc.
Cine eşti? Cu ce te ocupi?
Care este relaţia ta cu Beverly? Ştii că este bolnavă?
Care sunt motivaţiile, intenţiile şi dorinţele tale?
Spune adevărul absolut. Nu inventa.
Opreşte-te dacă intră un vecin, copil sau servitor. Şi fii scurt.
Să fiu scurt? Astea sunt nişte întrebări complicate.
Poţi să fii scurt. Dacă ai fi unul dintre jurnaliştii mei ai fi terminat până acum.
Dumnezeu a creat lumea în şase zile. Imită-l.
- O să încerc. - Nu este necesar.
- În regulă. - Inutil.
Numele meu este Peter Lake.
Ai dreptate, sunt hoţ. Unul al naibii de bun.
O iubesc pe Beverly.
Relaţia noastră nu este definită.
Nu am nicio intenţie.
O doresc şi motivaţia mea este dragostea.
Înţelegi?
De unde ştiu că motivaţia ta nu este vanitatea sau curiozitatea?
De unde ştiu că nu eşti aici pentru banii acestei familii?
Am fost orfan. Orfanii nu au vanitate.
Nu ştiu de ce, dar trebuie să ai părinţi ca să fii vanitos.
Iar banii?
Nu aş lua niciun ban de la tine.
Nu aş accepta niciun favor, nici măcar un cuvânt bun spus despre mine.
Iar boala ei?
Nu am mai iubit niciodată atât de mult.
Aşa că moartea...
nu a fost ceva ce trebuia evitat.
Dar acum, când mă gândesc că aş putea să o pierd...
Este posibil să iubeşti pe cineva atât de mult
încât pur şi simplu acea persoană să nu poată muri?
Nu.
Dar sunt un hoţ...
aşa cum corect ai observat.
Nu pot să fur o singură viaţă?
Ei bine, o să vedem asta.
Asta înseamnă că acum aş putea gusta din acel vin claret?
Să bem amândoi, bine?
Încă ceva...
Ea doarme în cortul ei de pe acoperiş.
Iar tu nu.
M-au găsit nişte localnici când căutau scoici.
Mi-am petrecut câţiva ani mutându-mă dintr-un orfelinat în altul.
Cred că astfel am devenit mai bun pe străzi.
Ce ai făcut?
Ca să trăieşti.
Am dansat şi am cântat pe străzi pentru monede.
Am furat din buzunare. O perioadă am locuit cu două fete.
- Două? - Două.
Eşti un adevărat playboy.
Nu a fost aşa.
În cea mai mare parte.
Eram tânăr. Apoi m-a descoperit Pearly.
A spus că eram talentat.
Înţeleg că nu din cauza cântatului tău.
Nu funcţionează, nu-i aşa? Nu te răceşti.
Nu.
Dă-mi voie să încerc ceva.
Vino aici.
De fapt, asta nu ajută.
Poţi să-ţi auzi inima?
Când am febră, este singurul lucru pe care-l pot auzi.
Când spargi primul tău seif,
inima îţi bate atât de puternic încât nu poţi să auzi când învârti rotiţele.
Trebuie să înveţi să o faci să fie tăcută, să o încetineşti,
ca să poţi să lucrezi între bătăile inimii.
Şmecheria este să spui o listă.
Cuvinte fără însemnătate...
Le rosteşti când expiri ca să-ţi domoleşti respiraţia.
Inspiri în linişte...
expiri şi rosteşti cuvintele până când ţi s-a liniştit respiraţia.
- Ai înţeles? - Cred că da.
Ai nevoie de o listă? Animalele sunt bune. Culori. Sfinţi.
Castor.
Pollux.
Capella.
Ursa Mare.
Ursa Mică.
Polaris.
Peter..
Funcţionează.
Continuă.
Pleiade.
Perseus.
Cassiopeia.
Bună.
Alea sunt ale mele.
Şi hârtia.
Da, mi-am dat seama.
Nu am putut să dorm.
Îmi place să desenez la lumina lunii.
Vezi tu, nu sunt foarte bun, iar lumina mă ajută să ascund asta.
Este Beverly?
Nu cunosc pe nimeni altcineva cu părul roşcat.
O iubeşti?
Din tot sufletul.
Juri?
Jur.
Bine.
Vino cu mine.
Este un pat de prinţesă.
I-am pus pe băieţii vecinului să-l facă pentru ea.
Mă ascultă.
Tata mi-a spus o poveste despre o prinţesă care a murit...
iar un sărut a făcut-o să nu mai fie moartă.
Dacă o săruţi aici...
nu o să mai moară.
Ştiu asta.
Bine?
Spune "bine".
Bine.
Acum mă poţi duce la culcare.
Pearly Soames.
Am o întâlnire.
Salut, Pearly.
Salut, dle Judecător, dle.
Desigur...
Am venit aici să solicit o dispensă specială cu privire la limita jurisdicţiei.
Continuă.
Solicit permisiunea de a călători la nordul oraşului, dle Judecător.
Asta este o cerere importantă, Pearly,
având în vedere ce s-a întâmplat ultima dată.
Ei bine, ştii, a fost o neînţelegere.
Da.
Ei bine, demonule, să terminăm cu asta.
Pearly Soames, Administrator al Manhattanului şi al New Yorkului...
în ce temei faci această solicitare?
Cred că un om este pe cale să-şi folosească miracolul,
ceea ce ar fi un avantaj formidabil pentru cealaltă parte.
Probe?
Prezenţa îngerilor înaripaţi, dle Judecător.
Atât Câinele Estului cât şi Cecil Mature.
- Ce altceva? - Ei bine, am avut o viziune.
O roşcată pe care am desenat-o în fugă, având sângele unei virgine.
Pearly, ar putea fi oricine.
Bine, Lu, adică, a fost văzut deja cu o fată având descrierea asta.
Ea este pe moarte.
Iar el o iubeşte?
Pur, pe deplin din tot sufletul.
Aşadar, crezi că miracolul lui este să o salveze.
Aşa cred, dle. Da, dle Judecător. Cred.
Destinul unui om adesea nu este ceea ce pare.
Înţeleg asta, dle, înţeleg. Înţeleg. Înţeleg asta.
Dar eu... eu...
Ştii, am un presentiment în legătură cu asta.
Tu l-ai pregătit.
L-ai luat de pe străzi.
Fiul pe care nu l-ai avut niciodată.
Jenant, nu-i aşa?
Se mai întâmplă.
Dle Judecător...
Am nevoie de permisiunea să merg în nord.
Se refuză.
Asta este prea personal.
Interdicţia ta de a intra în teritoriile din nord se menţine.
Lucifer!
Trebuie să-l opresc, acum!
Acum?
Nu ai nicio idee ce este "acum".
Acum, zburam.
Acum, respiram foc şi îi mâncam când fugeau.
Acum, îmi mişcam coada şi vântul foşnea.
Acum, sunt ascuns în acest trup uman.
Acum, asist la salvarea eternă a omenirii.
Acum, asist la moartea sa.
Nu-mi vorbi mie despre timp, demonule.
Simplele sale meandre scapă înţelegerii tale reduse.
Găseşte o altă cale! Acum!
Lasă-mă să te duc la dans.
Ce zici de ajunul Anului Nou?
Ştii? Să dansezi.
Am mai dansat. Puţin.
Câteva dansuri.
Ei bine, eu le cunosc pe toate.
Oricum, din cărţi.
Pare minunat.
Aşadar, este stabilit.
Nu pot, Peter.
Din cauza mea? Pentru că nu sunt un gentleman cu vizitiu şi cu haine alese?
Ştii că nu este din cauza asta.
Atunci, ce este?
Ei bine, tata spune că dansul m-ar ucide.
Taţii sunt prea protectori.
Haina rămâne pe tine.
Mergem alături să mâncăm nişte dulciuri.
Ce este? Ce este în neregulă?
Toată dupăamiaza a făcut aşa.
Ceva în legătură cu cazanul.
Tatăl tău este acolo jos de o oră cu mecanicul.
A trimis restul angajaţilor la familia Gamely şi te roagă să mergi la ei imediat.
Acum, Willa, te rog.
Du-te alături, Bev. Eu o să mă duc jos să văd dacă pot să-i ajut.
Dră. Micuţa.
Dră.
Este blocată.
Lasă-mă să mă uit.
Presiunea este la roşu. Ar trebui să te duci la vecini.
Dar tu? Chestia asta sună de parcă ar fi pe cale să explodeze.
Mă scufund odată cu casa, aşa cum trebuie.
Da, este o casă, nu o corabie.
Soţia mea a construit casa asta.
A ales fiecare mobilă.
Fiecare pernă, fiecare lustră şi fiecare ramă de geam.
Nu pot să plec.
Ascultă, ar trebui să pleci acum.
Winston, pleacă, pleacă.
Acum tu.
Aburul nu poate să iasă.
- Eşti nebun? - Aşteaptă.
Îmi plac sistemele complexe.
Felul în care lucrurile se unesc şi se desfac.
Precum încuietorile.
Trebuie să simt legătura.
Ţeava asta este prea fierbinte, evit-o, evit-o.
Asta este blocat. Înseamnă că problema este înainte de el.
Este înţepenit.
Sunt uşoară sau grea?
Uşoară ca o pană.
Noapte bună, Peter Lake.
Noapte bună, micuţă Willa.
Tata spune că ne-ai salvat tuturor vieţile.
Exagerează lucrurile. El şi cu mecanicul au făcut asta.
Şi cu tine.
Da, şi eu, cred.
Joi este ajunul Anului Nou.
Aş vrea să merg să dansez.
Îţi asumi un mare risc să vii la mine pentru asta.
Îmi eşti dator, îngerule.
Iar acum îţi cer să-mi înapoiezi serviciul.
Ştii că nu pot interveni direct.
Linişteşte-te, zburătorule.
Face doar ca inima să bată mai rapid.
Cineva ar trebui să fie foarte încântat că să experimenteze efecte vătămătoare.
Ştii regulile.
Datoriile trebuiesc plătite.
Atunci vom fi chit.
Atunci vom fi chit. Într-adevăr.
Eşti un om bun. Bravo.
M-am întrebat...
Toate încercările astea de a ajunge sus...
şi ai ajuns jos.
A meritat, să devii uman?
Sau a fost un impuls de moment?
Probabil că-ţi lipsesc aripile, nu-i aşa?
Haide, sigur că-ţi lipsesc.
Arăţi bine în costumul ăla.
Tu...
eşti imposibil de frumoasă.
La fel şi tu.
Încetează.
Sau o să topesc toată zăpada pe care stau.
Dă-mi o şansă şi o să topeşti toată zăpada din lume.
Vino.
Mama spunea întotdeauna că era mai mare pe dinăuntru decât pe afară.
- Mergem? - Da.
Ai întârziat.
Îmi pare rău.
Dacă nu faci dragoste cu mine acum, nu va mai face nimeni niciodată.
Ei bine, atunci exact asta o să fac.
Locuri.
Ce, dragostea mea?
Locuri în care am fost.
Ce vrei să spui?
Beverly?
Beverly.
Bev..
Nu, nu, nu.
Nu. Beverly.
Iubito.
Nu este în regulă.
Beverly. Beverly. Beverly!
Nu mă părăsi.
Te rog să nu mori.
Îmi pare rău.
L-au văzut. Otter l-a văzut.
Mă refer la Peter Lake. S-a întors.
Unde?
A fost la cimitirul din Queens la înmormântarea unei fete,
apoi s-a întors la gara Grand Central după calul lui.
Îl mai au?
Ei bine, tocmai asta e chestia. Nu pot să-l piardă.
- Merge. - Merge doar?
Să mergem şi noi la o plimbare.
Cu micuţul Peter Lake.
Este în regulă, calule.
Ştiu că vin după noi.
O luptă ne va face bine.
Ai eşuat.
Nu ai putut să o salvezi. Pe iubita ta roşcată.
Urma să devină cineva important?
Preşedinte? Papa?
Bunica primului om pe Marte?
Sau ceva mai simplu?
Că era capabilă de o mare dragoste?
Genul de dragoste care face lumea caldă şi luminoasă.
Care dă celorlalţi speranţă.
Genul de dragoste care provoacă o schimbare.
Ei bine, nu contează.
Este moartă.
Rece. Moartă.
Şi îngropată deja.
Să mă părăseşti?
Nu mă părăseşti, băiete.
Am înnegurat suflete
şi am oprit miracole de când mă ştiu.
Te-ai întrebat vreodată de ce universul şi-a dat atâta osteneală
ca să te ajute să-ţi împlineşti destinul şi mi te-a scos în cale?
Poate pentru că Dumnezeu este însetat de sânge la fel ca noi ceilalţi.
Poate că nu-i place mila eternă şi lumina.
Poate că doar îi place o luptă bună.
Pearly Soames, nu am nicio idee despre ce vorbeşti. Dar îţi spun ceva.
Este păcat că tatăl tău nu a făcut o treabă mai bună gâtului tău cu sticla aia.
Serios, micuţule Peter Lake?
Ei bine, să vedem ce o să-ţi facem noi.
Haideţi. Mişcaţi-vă! Mişcaţi-vă!
Opreşte-te!
- Haide, Pete! - Ce mai faceţi, băieţi?
- Jupuiţi de viu acel câine alb. - Nu!
Aduceţi plasa!
- Doborâţi-l! - Vreau să pleci.
Calule, pleacă!
Aşteptaţi, băieţi.
Calule!
Calule.
Du-te.
Aşteptaţi, aşteptaţi, aşteptaţi.
Mai să fie...
Hei, amice.
Cauţi pe cineva anume?
Eu...
Nu ştiu.
Nu-mi amintesc.
Nu-mi amintesc nimic.
Când dragostea adevărată este pierdută...
viaţă îşi poate pierde tot înţelesul.
Suntem goliţi de toate.
Dar rămâne posibilitatea destinului.
Rostul nostru în viaţă poate fi în continuare descoperit.
Şi o dată la o perioadă foarte mare de timp,
acea călătorie de a ne găsi destinul poate învinge însuşi timpul.
New York 2014
Cine eşti?
Pete, uite-ţi moneda.
Am intrat în tine.
Aşa este. Eşti în regulă?
Sunt uşoară sau grea?
Uşoară ca o pană.
Eu sunt Abby. Pe tine cum te cheamă?
Nu ştiu.
Toată lumea îşi ştie numele.
Eu nu.
Eşti prostuţ.
Priveşte. Uite o stea.
Până şi stelele au nume.
- Ce? - Stelele.
Nu îmi aduc aminte numele lor.
Castor.
Abby.
Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
Îmi pare rău.
Nenorocitul naibii.
Nu poate să fie încă în viaţă.
- Romeo, găseşte-l pe omul ăsta. - Cesar.
Romeo era bunicul meu.
Cesar...
Lasă orice altceva.
Găseşte-l pe omul ăsta.
Şefu', asta este de 100 de ani.
Ţi se pare că sunt un tip care nu ar şti asta?
Nu, dle. Eu nu...
Îmi pare rău, dle. Eu nu...
Îţi aminteşti că ţi-am spus cum l-am ucis pe bunicul tău?
Îmi pare rău, dle.
Găseşte-l pe omul ăsta.
Găseşte-l.
Este posibil să fi ucis roşcata greşită.
Cu Isaac Penn, te rog.
Femeia de la recepţie a spus că este aici în spate.
Asta este sala de lectură Isaac Penn.
Da, aş vrea să vorbesc cu el dacă se poate.
Ăsta ar fi un truc grozav.
Penn este mort de 90 de ani.
Este un teatru pe strada Hudson, numit "Teatrul Coheeries".
Poţi te rog să-mi spui dacă ai vreo informaţie despre el?
Isaac Penn l-a donat.
Nu. Îl văd aici...
dar informaţiile despre el au fost fotografiate pe film.
Bine, pot să le văd, te rog? Aceste micro filme.
Sigur. Două acte de identitate, completează formularul ăsta
şi după o perioadă de două săptămâni pentru aprobare...
şi poţi să cercetezi după pofta inimii.
Nu pot doar să...? Adică...
Îmi pare rău, nu te pot ajuta.
Sunt foarte multe regulamente în zilele astea.
- Bună, eu sunt Virginia Gamely. - Bună, eu sunt, Peter Lake.
- Bună. - Bună.
Te cunosc de undeva?
Nu cred, nu. Nu.
Deşi nu pot să fiu sigur.
Nu am memorie...
de când mă ştiu.
Poate că am primit o lovitură în cap cândva, deşi nu am găsit nicio cicatrice.
Întreaga lume părea ca o ceaţă densă care acum începe să se ridice.
Totuşi, nu suficient de rapid după placul meu.
Am devenit convins...
că dacă aş afla ce este acest Coheeries...
ar putea să ajute să-mi revină memoria.
Dar acum îmi spune că trebuie să aştept două săptămâni,
şi că trebuie să am două acte de identitate, pe care nu le am, doar ca să ajung acolo.
Dar am o bănuială că aş putea afla ce vreau mai rapid,
imediat cum se duc cu toţii acasă noaptea.
Ce bine ar fi dacă aş şti cum arată un microfilm.
Ştii, locuri ca asta au tot felul de sisteme de securitate.
Ei bine, cumva asta nu mă descurajează.
Ei bine, eşti norocos. Eu lucrez aici, aşa că nu am nevoie de aprobări.
Nu este aşa, Jack?
Reporterii pot veni şi pleca când vor, dnă Gamely.
- Poftim. - Mulţumesc pentru ajutor.
Oricum nu aveam niciun noroc.
Ce căutai?
Un leac pentru cancer, cred.
Aşadar...
asta ar trebui pus...
aici.
Şi...
Stai puţin.
Lasă-mă să mă uit.
Credeam că nici măcar nu ştii cum arată un microfilm.
Mă pricep la maşinării.
Încearcă acum.
Ei bine, ăsta nu este un teatru.
La naiba. Cred că este etichetat greşit.
Coheeries nu este un teatru.
Este un oraş.
Ăsta este bătrânul Penn.
Ea cânta Brahms.
Beverly.
Numele ei era...
Numele ei era Beverly.
Asta...
Nu se poate.
Tatăl tău?
Ce se petrece aici?
Este moartă.
Este moartă de mult timp.
Cu toţii sunt morţi de 100 de ani.
Nu toţi.
Da? Bună.
Numele meu este Virginia Gamely. Lucrez aici.
- Da? - Scriu articolul cu reţete.
- Da? - Ea este?
Ai vreo întâlnire despre care nu ştiu?
Mulţumesc, dle ambasador. Mă bucur că am putut ajunge la o înţelegere.
Cred că o să servesc doar un milkshake la prânz, Marge.
Crezi că doctorul Levi o să mă ucidă?
Ciocolată cu frişcă.
Dnă Penn?
Willa.
Micuţa Willa.
Peter Lake.
Este chiar acolo.
Unde l-ai găsit?
Cred că el m-a găsit.
Cum este asta posibil?
Ei bine, într-o viaţă atât de lungă, vezi anumite lucruri.
Lucruri care nu se potrivesc întotdeauna cu lumea aşa cum credem că o cunoaştem.
Am păstrat masa aia.
Nu are nimic special, nu pot să spun de ce.
A iubit-o foarte mult pe sora mea.
Ea era ca o lumină strălucitoare.
Cum a murit?
Tuberculoză.
Noaptea în care a murit...
În noaptea în care a murit
am privit cerul căutând-o.
Şi cred că am găsit-o acolo, în Centura lui Orion.
Ea spunea că atunci când ne terminăm munca pe Pământ...
zburăm şi devenim stele.
Ce muncă?
Avea 21 de ani.
Cum putea să fi terminat?
Eu de ce sunt încă în viaţă?
Ei bine, mă uit la tine, Peter, eşti neschimbat după toţi aceşti ani.
Poate că este ceva ce eşti în continuare destinat să faci.
Ce?
Nu am nicio idee.
Pot să-ţi fac un ceai?
Te rog.
Îţi mulţumesc că m-ai adus din nou aici.
Presimt că nu o să ne mai vedem, nu-i aşa?
Este nepoliticos să îi contrazici pe cei în vârstă.
Tehnic, cred că sunt în continuare mai în vârstă decât tine.
Nu, cred că nu o să ne mai întâlnim.
La revedere, Peter Lake.
La revedere, micuţă Willa.
Aştept cu nerăbdare următoarea ta reţetă, tânăra dna.
Prefer cu nuci.
Trebuie să-mi iau fiica la ora 3:30.
Aşa că...
Locuiesc pe strada 12.
Am pui...
dacă îţi place puiul.
Mi-ar plăcea, dar...
- Am câteva lucruri de care trebuie... - Bine.
- Hei.
- Ai grijă de tine. - Mulţumesc.
Spune-i şefului că l-am găsit.
Cum de este încă în viaţă? Despre ce este vorba aici, Lu?
Este vorba despre ce este vorba mereu. Stele pe cer.
Miracole.
- L-am oprit din a o salva. - Pearly.
Nu miracolul lui.
Al ei.
Ce?
Erai atât de obsedat să-l opreşti,
încât ai uitat cu totul de ea.
L-a făcut să o iubească atât de mult încât să nu poată muri.
El a fost miracolul ei.
Vreau să-l omor şi vreau să rămână mort.
Vreau să fie transformat în zăpadă şi împrăştiat în cele patru zări.
S-ar aplica vechile reguli. Ar trebui să te lupţi ca muritor.
Asta este extrem, nu crezi?
O să-ţi spun ceva care ar trebui să te liniştească.
Indiferent de cât înclinăm balanţa în favoarea noastră,
indiferent de câţi dintre ei îi atragem de partea întunericului,
nimic nu pare să le înfrângă capacitatea de a spera.
O dau de la unul la altul, precum o gripă la grădiniţă.
Pierdem, Lucifer.
Cu câte o stea luminoasă pe rând, pierdem.
Va trebui să spui cuvintele, Pearly.
Sigur.
Eu, Pearly Soames..
Administrator al New Yorkului,
Cavaler negru al Armatelor întunericului...
credincios şi supus servitor al lui Lucifer, ţie...
solicit prin aceasta ca cel care pierde lupta...
dintre mine şi omul Peter Lake...
să moară de moarte adevărată.
Mai gândeşte-te.
Nu.
Ultima şansă, Pearly.
Aprobat.
Pearly.
Fereşte-te de lumina stelelor.
Despre ce vorbeşti, Lu?
Ai grijă. Nu mi-ar plăcea să te pierd.
De ce?
Te obişnuieşti cu oamenii.
Ai gustat varza de Bruxelles?
Mamă, nu îmi este atât de foame.
Încearcă să mănânci ceva, scumpo, bine?
Bine.
Poftim.
- Mamă? - Da, scumpo?
Unde crezi că mergem când murim?
Vino aici.
Alo?
Ai spus strada 12 şi eşti singura Gamely de pe strada 12.
Şi îmi place puiul.
- Ai venit pe mare? Într-o barcă? - Aşa mi s-a spus.
Avem ciocolată, căpşuni...
şi fistic.
Fistic. Fistic?
- Nu-i place deloc vanilia. - Nu-mi place vanilia.
Mamă.
Întinde-o.
Hei, scumpo. În regulă.
Linişteşte-te. Linişteşte-te, linişteşte-te. Mama este aici.
Este în regulă. Totul este în regulă, draga mea. Mama este aici.
Are crize.
Acum o să doarmă.
Abby este roşcată.
Trebuie să plecăm. Acum.
Nu. Nu avem unde să mergem.
Fata din imagine...
fata pe care am desenat-o...
ea a fost de la bun început.
Are cancer, Peter.
Doctorii au spus că este pe moarte.
Cred că ştiu cum să o salvez.
Au spus că doar un miracol o poate salva.
Eu.
Din cauza asta am rămas în viaţă.
Pentru ea.
Eu sunt miracolul ei.
Asta este o nebunie.
Pot să o salvez. Ştiu că pot.
Virginia, trebuie să plecăm.
Sunt nişte oameni care vor să-mi facă rău. Cred că vor să-i facă rău şi lui Abby.
Ai încredere în mine, te rog.
Este un cal pe acoperiş.
Da, este.
Salut, prieten vechi.
A trecut foarte mult timp.
Dă-mi-o.
Haide.
- Ştii unde să mergi, calule. - Ce?
Lasă-l să gândească.
Bine.
- Ce face? - Încă doarme.
Hei.
Coheeries.
Pare uitat.
Vino, pe aici.
Cum rămâne cu acei...? Oricine ar fi fost. Iisuse.
Nu cred că ne pot urma până aici.
Nu crezi. Asta este liniştitor.
Nu, sunt destul de sigur.
S-au schimbat regulile.
Micuţul Peter vrea să salveze pe cineva.
Dar eu vreau să mă lupt.
Mă bucur să te văd, Peter.
Să fiu sincer, nu pot să spun acelaşi lucru despre tine, Pearly.
Ei bine, se pare că am încurcat roşcatele.
O greşeală scuzabilă.
O să o îndrept.
Noi suntem 20.
Iar tu eşti singur.
Nu vor fi miracole în noaptea asta.
Iar destinul ei este stabilit.
Calule.
Bănuiesc că ştii ce să faci, calule.
Acel Câine Alb întotdeauna a fost un laş!
Băieţi.
De ce faci asta, Pearly?
Măcar ştii?
Îmi cunosc destinul.
Iar acum este timpul ca tu să ţi-l întâlneşti pe al tău.
Daţi-vă de pe gheaţă!
Bine, atunci.
Abby?
Abby.
Iisuse. Nu.
Un pat al dorinţelor făcut acum 100 de ani de o fetiţă care acum este o femeie bătrână.
Un pat menit să salveze o fată cu părul roşu de la o moarte prematură.
Un loc făcut pentru un miracol.
Eu sunt doar un mecanic, dar ce suntem noi dacă nu maşinării?
Maşinării care au nevoie de puţin ajutor din partea universului pentru a funcţiona.
Abby.
Din cauza asta iubim?
Ca să salvăm?
Tu ai fost întotdeauna cea care trebuia salvată, nu-i aşa?
Te rog, tu ai fost întotdeauna cea pe care trebuia să o salvez.
Întoarce-te.
Te rog, întoarce-te.
Nu.
Mamă?
De ce plânge toată lumea?
Mi s-a făcut rău şi am leşinat din nou?
Da, Abby.
Dar acum eşti mai bine.
De ce atât de multe lucruri conspiră ca să salveze viaţa unei fetiţe?
Dar dacă nu ar fi doar Abby?
Dacă ea nu este mai specială decât vreunul dintre noi?
Dacă suntem cu toţii unici...
iar universul ne iubeşte în mod egal?
Atât de mult încât se întinde de-a lungul secolelor...
pentru fiecare dintre noi.
Iar uneori suntem suficient de norocoşi să vedem asta.
Nicio viaţă nu este mai importantă decât alta.
Şi totul are un scop.
Totul.
Dacă facem cu toţii parte dintr-un tipar măreţ pe care l-am putea înţelege cândva?
Şi într-o bună zi, când am făcut ceea ce suntem capabili să facem singuri...
o să ne ridicăm la cer şi o să ne întâlnim cu aceia pe care i-am iubit cel mai mult...
Îmbrăţişaţi pentru totdeauna.
Dacă devenim stele?
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Sincronizare: Agentuoo7 Subtitrări-Noi Team - www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania
Best watched using Open Subtitles MKV Player