Aproape m-ai pierdut acolo.
- Deci, ce este acest loc? - Un loc special.
Am găsit asta într-o excursie cu familia când eram copil.
Intră.
Eşti serioasă?
E cald.
Desigur. Sunt izvoare termale, nătângule.
E fierbinte!
Este de ajuns?
Ei bine, dacă vrei cu adevărat să te întorci la natură...
- E frumos şi cald. - Promit că vom face asta în fiecare an.
Până când vom încreţi.
Nick?
Scumpule, eşti rănit?
Aici! Ah!
Eşti bine?
- Ai căzut? - Nu. Cineva m-a împuşcat.
Ce?
Deci n-ai avut nici o idee?
E adoptat, ştii asta.
Mulţumesc, Toni, după ce-l cunosc doar din primul an de facultate.
E un fel de glumă, nu-i aşa?
Să afli că de fapt ai avut o familie acolo.
Noi suntem familia lui. De aceea suntem aici.
Şi de aceea fratele meu şi acei tipi sunt chiar în spatele nostru.
Uite, nu ştiu la ce să mă aştept.
Nu cunosc aceşti oameni sau locul.
Aş putea fi moştenitorul unui Motel 6.
Sau... unui imperiu al drogurilor.
Spun doar că, e Appalachian.
Mulţumesc, Vic.
Dacă vă ajuta, am făcut nişte săpături.
- Asta nu e pentru una din coloanele tale. - Bineînţeles că nu.
Eu sunt doar genul curios.
Hobb Springs, înfiinţat în 1926 de familii necunoscute.
Poate a ta.
Primul sanatoriu din America în afară de Battle Creek.
Ei bine, cei mai mulţi oameni ar fi de acord.
- Cu ce? - Eu merg într-un sanatoriu.
Agnes Fields.
- O vei avea pe a ta. - O să vă ţin minte, dle Jackson.
E mai mult ca un centru de sănătate, într-adevăr.
Staţiunile nu au propria lor latrina, Bryan.
Jillian, sunt două săptămâni, bine?
Ştii, scoaterea lui Danny la plimbare,
voi vedea cât de mare e moştenirea cu adevărat.
Într-adevăr, Rod? Eu reparând un pneu este atât de uimitor?
- Doar mă joc cu noua mea cameră. - Mdea.
Şi camera ta veche a postat fundul meu gol peste tot pe internet la ultima excursie!
Şi a luat 4.000 de afişări într-o singură zi.
În plus, haide, e distractiv.
Şi distracţia e exact genul de terapie de care avem nevoie cu toţii.
- Mai ales sora mea şi Danny. - Mdea.
Au nevoie de terapie cu dragoste.
Vrei să înceapă procesul de vindecare?
Te-ai verificat de şase ori în această dimineaţă.
- Va fi aici în curând. - Ştiu.
Aceasta poate dura ceva timp.
Nu mai rezist încă o iarnă.
Am nevoie de asta.
Avem nevoie de asta.
Am jucat corect,
sora, nu va putea să-ţi reziste.
Dumnezeu ştie că nu pot.
Băieţi, e gigantic.
- Ai moştenit asta? - Cred că da.
Locul nostru mic din ţară.
Ei bine, ăsta nu e un Motel 6.
Câteva straturi de vopsea, şi ar putea fi...
Al naibii de bine.
Înfiorător.
Vic, ieşi din maşină.
Am nevoie de o clipă singura cu prietenul meu.
Bine.
Este timpul de a decide.
Ce vrei să faci?
Doar când am ajuns în pragul depresiei,
am primit o scrisoare spunând că am avut şi eu ceva.
Ceva la care am renunţat cu ani în urmă.
Spune-mi ce vrei să faci, dragă.
Vreau să întâlnesc aceşti oameni şi să aflu totul despre mine.
Oh, Doamne.
E foarte mare. - Ştiu, bine?
Bine aţi venit la Hobb Springs.
- Danny. - Aşa e, da.
Aş putea spune după ochii tăi.
Nu-mi vine să cred că sunteţi în sfârşit aici.
- Şi cine eşti tu? - Aceasta ar fi Sally.
Sunt Jackson. Noi suntem îngrijitorii de aici.
Nu-i aşteptam pe prietenii tăi, dar...
Sunt destul de sigur că ne putem descurca, totuşi.
Oh, suntem doar primul val.
E imens!
Cum o să ne găsim drumul pe acolo?
Ei numesc asta staţiune?
Mai bine lăsăm urme de pesmet.
Avem un apartament,
- şi un mic - Cuptor.
De jur împrejur.
Văd, nici o problemă. Avem o mulţime de posturi vacante pe viitor.
Nu vă faceţi griji, vor pleca astăzi şi atunci vom avea loc
- toate pentru noi. - Oh, ce bine.
Aş fi fericită să-ţi arăt împrejurimile.
Poate am putea lua bagajele mai întâi.
Da, poate nişte camere. A fost un drum lung.
Cum doriţi. Lucram pentru dumneavoastră acum.
Ăsta e destul de mişto, de fapt.
- Danny are servitori? - Hei, ce mai faci?
Veniţi înăuntru.
Mulţumesc.
Doamne.
Sunt un fel de bunătăţi pentru provinciali.
Sunt veri. Nu, frate şi soră.
Acelaşi lucru prin părţile astea.
Haide, sunt, probabil, doar un cuplu normal.
- Sunt caraghioşi. - Şi Amish.
De fapt, suntem veri din partea surorii fratelui nostru quaker.
Îmi pare rău că am fost atât de nepoliticos.
Nu este nimic ce nu am mai auzit înainte. Doar lăsăm să treacă de la noi.
Deci chiar sunteţi frate şi soră?
Aşa cum am spus, nu aşteptăm atât de mulţi.
Putem face mai mult, dacă doriţi.
Nu, nu, e în regulă. Adevărat?
Vă vom lăsa aici la odihnă în timp ce aflam
modul optim de lucru cu tine.
Ce este asta?
Du-te, stai jos.
- Stăm într-adevăr aici? - De ce, ce s-a întâmplat?
Fără îndoială toate astea sunt un pic ciudate.
- Mdea. - Voi nu înţelegeţi
farmecul acestui loc?
Eu da.
Tragi zona în jos, împărţi pământul,
şi ne întoarcem, vom trimite pe cineva pentru o evaluare reală.
Da, cred că ai uitat că eu nu am unde să merg.
Ce, deci asta e casa ta acum?
Nu ştiu. Poate.
Danny, eşti obişnuit în Central Park West
- Şi la Nobu în nopţile de Vineri. - Mdea. Şi uite ce mi-a făcut asta.
Hei, nu trebuie să iei o decizie imediat. E în regulă.
Acest loc e viu. Are o istorie, secrete.
Suficient de interesant pentru cel puţin două săptămâni.
- Haide, ajută-mă, Vic. - Ah, sigur.
Un loc atât de vechi cu siguranţă are o carte în el.
- Poate chiar un film. - Scurt-metraj de crimă,
sau un scandal de la Hollywood, ce mai contează?
Eu, Bryan. Am putea vorbi despre istoria mea.
- Aşa mă. - Da, şi eu.
- Eu. - Trebuie să stai cu familia.
Este omul mare, puternic pentru care am sunat?
Asta e mai mult ca el.
Alo?
Domnul Jackson?
Alo?! Oh...
Stai puţin, prostuţo.
Un pic de autocontrol, băieţi! Asta e tot ce cer!
Oh, Doamne! Este din aur?
Oh, Bryan! Acestea sunt Hepplewhite!
Iar pentru cei care nu se uita la Antique Roadshow...
Oh, şi ele par a fi în stare perfectă.
- Oh, vor valora o avere. - O avere?
Cum vă place locul meu acum, Bryan?
Hei, băieţi. Acest loc tocmai a devenit un ansamblu mult mai bun.
- Ce? - Minunat!
Unde se duce acum?
Să ne dezbrăcăm.
De fapt miroase drăguţ.
Hei, băieţi, dacă vom face acest lucru, o vom face cu stil.
- Sunteţi gata? - Nu!
- Mulţumesc, omule. - Vino înăuntru!
E loc pentru toată lumea!
- Hei. Eşti bine? - Este într-adevăr al meu.
Încă mi se învârte capul.
Poate e doar ceea ce avem nevoie.
Cred că asta va trebui să facem.
Mă tem că asta e tot ce avem acum.
Alo? Suntem cei mai buni prieteni ai noului proprietar. Aşa că poţi s-o faci mai bine.
Suntem toţi aici?
Acum, voi, băieţi, v-aţi distrat cu aceşti motociclişti.
Şi v-aţi legat de micuţa drăguţă.
Acum încetaţi!
Lăsaţi-l pe Danny singur. Chiar dacă asta înseamnă să dea prietenilor lui o trecere.
Acum cred că am fost destul de clar!
Nu va dura mult timp, şi puteţi toţi să le aveţi cât de mult doriţi.
Dacă nu te controlezi acuma vei ruina asta pentru noi toţi!
Am fost destul de clar? M-ai înţeles?
Familia dracului.
Deci, cum ar fi, care-i planul cu camerele, omule?
Le cari peste tot.
Da, omule. Uite. Compactă şi uşor de ascuns.
Cred că ar trebui să punem una din astea în camera lui Danny.
Oh, nu vreau să-mi văd sora dezbrăcată, dar vă mulţumesc, totuşi.
Ei bine, cu noi cum rămâne, omule?
Mare nesimţit!
Danny.
Oh, rahat.
Ce faci?
Te rog, spune-mi că ai o cameră pentru asta.
Dă-o încoace, dă-o încoace.
Aş vrea să mulţumesc Academiei pentru acest premiu prestigios.
Mă voi bucura de asta în fiecare zi.
Spune-mi cât de corect e ca noi să plătim pentru alimente.
Bietul căţeluş!
- Bryan. - Mdea?
Vino să vezi asta.
Treceaţi pe aici?
Nu, stăm sus la Hobb Springs.
Nu mai spune.
Nu mai ajung acolo de mult, dar mă aştept să trec.
- Ei bine, de ce este aşa? - Tocmai ai venit?
- Mdea. - Mdea.
Vedeţi o grămadă de mici, bătrâne doamne colindând pe acolo?
A, da. Fiicele Revoluţiei?
Ele ar fi. Bietele femei nu-şi pot aminti dacă această persoană s-a întors
cu autobuzul sau nu.
Agnes Fields, ai auzit de ea?
Nu. Cum am spus, tocmai am ajuns aici, aşa că...
Ce face un cuplu minunat ca voi să se stabilească în Hobb Springs?
Oh, bine, prietenul nostru l-a moştenit.
Ei bine, frumos pentru el, nu-i aşa?
Uite ce.
Ia una dintre astea acolo, fă-mi o favoare, arat-o pe acolo.
Poate avem noroc şi faţa ei va atrage atenţia cuiva.
Oh, e o recompensă?
Sigur, poliţistule.
Nu pot să mă gândesc ce s-ar putea să se fi întâmplat cu ea.
- Bine. Ei bine, ai grijă. - Ne mai vedem.
Ce faci?
Nu pot face acest aparat să funcţioneze.
L-aţi văzut pe Danny?
Da, tocmai a trecut pe aici acum un minut.
Lasă-l în pace, mamă, se autosatisface.
- S-a întâmplat ceva? - Nu ştiu.
- Haide. Hai să-l găsim. - Mulţumesc.
Cred că acest loc doar îmi dă fiori.
Danny. Te-am căutat peste tot.
Eşti bine?
Aruncaţi o privire la această poză şi spuneţi-mi dacă ar trebui să fiu eu.
Tipul ăla arată că Danny.
Chiar şi unele dintre femei.
Întreaga istorie a acestui hotel e aici.
Cum aş putea să cunosc pe oricare dintre aceste persoane?
Aceste imagini merg doar până în anii '70.
Poate partea ta de familie s-a mutat.
Nu toată lumea, totuşi. Uite.
Cred că ţi-am întâlnit verii.
De ce dracu' sunt toate acoperite?
Nu ştiu cum să-ţi spun asta, omule,
dar ceea ce avem aici e împerechere montana clasică.
- Stai. - Vreau să spun, nu e legat
de câteva defecte pe parcurs.
- Stai. Serios. - L-ai auzit!
Crezi că suntem oameni de munte, căile noastre nu se potrivesc cu societatea fină?
Am avut tot felul de oameni aici, inclusiv trei preşedinţi:
Teddy Roosevelt, Calvin Coolidge, şi Jefferson Davis.
Nici unul nu s-a plâns!
- Jefferson Davis? - E în regulă, Jackson. Adevărat?
El a fost doar prin preajmă. Nu-i aşa, Vic?
Îmi pare rău. Sunt doar foarte mândru de moştenirea mea.
Familiile au îmblânzit într-adevăr acest pământ, l-au transformat în ceva.
Este impresionant. Adevărat?
Mdea.
Vrei să vezi ceva cu adevărat impresionant?
- Mdea. - Haide.
Rahat!
- Nu atinge. - Scuze.
Ai ochi buni, Danny. A aparţinut bunicului tău.
- A fost foarte bun cu arcul. - Blestemul creaturilor de pretutindeni.
- Ce e, dragă? - Bunicul meu.
Bunicul meu. Nu pot să cred că am...
am avut un...
Te rog. Încearcă-l.
Omule, asta e strânsă.
Ai fost vreodată la vânătoare cu arcul, Danny?
Nu am fost niciodată la vânătoare, punct.
Aş dori să rămână aşa.
Asta-i cu greu o părere corectă, domnişoară,
având în vedere că nu aţi încercat măcar o dată.
Nu face asta.
- Vine bine? - Încep să mă obişnuiesc cu asta.
Ştiam că o vei face.
Prietena ta într-adevăr nu a vrut să vii.
E doar protectoare. Ele toate sunt.
Tipul ăla cu maşina de lux şi fata se potrivesc.
Bryan? Obişnuiam să lucrăm împreună,
înainte ca toate astea... să se fi întâmplat.
Am fost obişnuit cu Wall Street. Am avut un pic de colaps.
- Se pare că e o reacţie adecvată. - Nu toată lumea a crezut aşa.
Nici compania mea.
Categoric nu clienţii mei.
Am pierdut o mulţime de bani ai oamenilor.
Inclusiv ai lui Bryan, ai lui Toni, ai mei.
Cred că atunci afli cine sunt prietenii adevăraţi.
- Cei care rămân alături de tine. - Poate că ei cred că le eşti dator.
Nu, nu ei.
Totul a fost atât de jenant.
Nu ai fost potrivit pentru astfel de prostii.
În plus, aşa te-am găsit.
Ce vrei să spui?
Avem internet aici.
- Deci m-ai găsit prin Google? - Mdea.
A durat mult timp. Dar e important că te-am găsit.
- Pentru a conduce un hotel? - Printre alte lucruri.
E timpul să urcăm sus.
Asta nu aparţine nimănui?
Totul pe acest pământ ne aparţine.
Du-te mai departe.
Berea a sosit.
- Poftim, amice. - La naiba, avem nevoie de un deschizător.
- Mdea. - Hei! Unde-i Danny?
La vânătoare.
- Ce, Danny? - Ce-i asta?
A, da. Îţi aminteşti de micul cârd de doamne bătrâne?
- Mdea. - Ei bine, una dintre ele a dezertat.
Al naibii Alzheimer, omule. E un ucigaş nenorocit.
- Trebuie să-l iau pe Danny. - Acuma?
Da. Vă rog.
O să se întunece în curând, şi nu-mi place că e singur cu aceşti oameni.
Bine, mamă.
N-o să le placă.
Eşti sigur că nu...
avem nevoie de un permis sau aşa ceva?
Fiecare om trăieşte după propriul set de reguli.
Vorbind despre asta, e timpul să te introduc la vânătoare.
În primul rând trebuie să ocheşti, apoi întinzi.
Undeva căprioara se simte în siguranţă.
Unde oamenii nu pot ajunge la ea.
Pune momeli.
Momeala atrage căprioara în drumul tău.
Nu vrei să te duci după pradă.
Lasa pradă să vină la tine.
Este vorba despre răbdare.
Şi să fii mai deştept decât animalul.
Stai pe loc.
Ţinteşte în umărul superior.
Gâtul.
Sau creierul.
O lovitură mortală.
Acum vom verifica urmele de sânge.
Sânge roz cu bule de aer înseamnă că ai lovit inimă sau plămânul.
Asta e ceea ce vrei.
Roşu închis, probabil ai lovit ficatul.
Cerbul mai poate rezistă un timp, dar va muri în curând.
Sânge apos cu bilă, va trebui să urmăreşti căprioară,
s-o mai loveşti odată.
Poate încerca să sară.
Dar dacă ai ţintit bine, va fi reflex pur.
Bună lovitură, Danny.
- Ce facem în continuare? - Nimic.
E sânge roşu închis. În plus, va muri în curând.
Avem mai mult decât suficientă carne acasă. Haide!
Nu putem s-o lăsăm aşa.
Este prada ta.
Doar fii atent.
Încă mai poate lovi.
Umărul superior, gâtul său creierul. Du-te.
Foarte bine, Danny.
Asta e foarte bine.
Charlie, ce-ai făcut la iarbă asta?
Oh, la dracu cu asta!
Rahat!
Iisuse!
- Sângerezi. - Şi tu.
Cel mai mult nu e al meu. Ah!
Trebuie să plecăm de aici! Mi-a văzut fata.
- Cine? Delirezi? - Nu mai sunt, nu sunt.
- Este stricat! - Ahh!
- El e. - Relaxează-te. E, probabil, doar Jackson.
Sau nu. Aici, trage de acest mâner. Trage de asta. Încet, încet, încet!
Nu vine! E prea sucit!
- Du-te după ajutor! - Nu te pot lăsa!
Du-te. - Bine.
Îmi pare rău dacă înţeapă, scumpule.
Nu, nu, e în regulă.
Dau vina pe Vic pentru asta.
Trebuie să fii sigur de aceste păduri.
Am auzit un cerb, prima ta împuşcătura.
Nu a fost un cerb.
- Am omorât o căprioară. - Chiar mai bine.
- E tare chestia aia? - Mdea.
- Sigur miroase bine. - Mdea.
- E nevoie de ceva timp să te obişnuieşti. - Nu, nu, e... e bine, de fapt.
Îmi cam place.
Eu îl fac.
Tu stai acolo.
Ne vom întoarce imediat. Voi spăla asta de pe mâini.
Acum să te scoatem din aceste chestii însângerate.
Bine, e în regulă. Pot să o fac.
Acuma nu fii aşa. Mi-am pansat toţi fraţii la un moment sau altul.
Bine. Bine.
Toţi băieţii reacţionează aşa.
Aş spune că eşti suficient de puternic.
Tu doar...
Tu doar ai nişte dureri care trebuie frecate ca să treacă.
Toni va fi aici în orice clipă, aşa că...
Nu are nici un rost să aşteptăm.
Eşti foarte important pentru noi.
Nici măcar nu mă cunoşti.
Dar cunosc asta.
Şi bate în interiorul fiecăruia dintre noi.
Şi cu mintea, pregătirea, puterea,
şi sângele nostru,
poţi avea tot ce vrei.
- Încă mi-e greu să cred. - Nu-i aşa?
Ce e, uh...
Unde ai fost?
Jackson l-a adus Danny la mine să-l îngrijesc.
Am fost destul de încurcat, dragă.
Da, Vic nu a arătat aşa de bine.
Ar trebui să-l îngrijesc.
Crezi că-l va ajuta pe Vic să-şi dea hainele jos?
Ei, hai, încetează. Ea doar încerca să ajute.
Să se ajute, evident.
Arăţi ca o brută.
Te doare? Oh!
- Ce e pe picioarele tale? - O, e alifie.
Este o formulă de familie.
Dumnezeu, te vei infecta. Ar trebui să te stabileşti.
- Acuma vorbeşti. - Nu mă atinge!
- Ei, haide. Haide! - Nu face asta. Nu mă atinge!
- Eşti dezgustător. Nu. Vă rog. Vino aici.
Nu este... unde e peroxidul?
Am avut o presimţire rea despre asta.
Tu urmezi.
Ai ucis ceva?
Pentru că se pare că te-ai rostogolit prin sânge.
Da, cu un arc şi săgeata.
- Tu chiar... - Da.
E destul de tare, nu-i aşa?
- Nu! - Da, este.
Nu, nu e. Nu sunt impresionată.
- Vino aici. - Ce, acum eşti vânător?
O, da, e distractiv. Barosanul. Marele vânător.
Ar trebui să mergem la vânătoare.
- De ce eşti aşa încruntat, prună de zahăr? - Ia chestia aia din faţa mea.
Pot să-ţi atrag atenţia asupra unei esenţe pe bază de plante?
Ţine rahatul ăla departe de mine.
Ai văzut un muntean monstruos şi te-ai speriat.
- Am văzut... - Ce?
Nimic. Dă-mi-l mie.
- Tu! Omule! - Oh, scutură-te!
Ştii ce am văzut azi? Era Războiului Civil.
Tacâmuri. Argint.
Ce faci?
Oh, ştii tu. Doar puţină dragoste în seara asta.
Acum. Du-te, du-te, pufăilă!
Acolo mergem, acolo mergem.
Acolo este! Mdea!
Dă-mi aia.
- Hei, omule. - Ah!
- Frumos. - Mai vezi vreun muntean? Ahh!
Nu.
Mai bine.
- Stai. - Ce-i asta?
- Acum mă simt mai bine. - La naiba!
Haide, Jill! Dă-ne vechiul Fetele Devin Sălbatice.
Du-te dracului! Aş vrea să vă văd făcând Băieţii Devin Sălbatici.
Ce vrei să spui?
- Acum e o petrecere! - Ia asta de aici!
Răule. Eşti bolnav.
- Haideţi, băieţi. - Scuze.
- Mdea! - Frumos!
Un moment, băieţi.
Eşti bine, omule?
Aşteaptă o secundă. Ce faci?
Restaurez Hobb Springs. De sus până jos.
Închipuie-ţi că am putea avea o mare redeschidere în vara anului viitor.
Ce i-ai făcut noaptea trecută?
- Nu sunt eu. - A fost decizia mea.
E ceva cu acest loc.
Nu v-aţi simţit diferit de când aţi ajuns aici?
- Mdea. Am fost speriat. - Treceam pe aici.
- Toni? - Nu, ne pare bine pentru tine, dragă.
- Dar locul ăsta... - A fost grozav. Şi poate fi din nou.
Măcar ştii ceva despre... funcţionarea unui hotel, sau a unui centru de relaxare?
- Eu nu, o fac doar pentru bani. - Nu, ne-am înţeles. Chiar am făcut-o.
Rod? Ai spus că putem face cu toţii o serie web minunată.
Ce modalitate mai bună de a filma un grup de prieteni refăcând un mare punct de reper.
Mdea. Am putea umple un rolfilm împreună.
- Să facem o Lume Reală rustica. - Şi Vic?
Ai spus că ar fi o joacă să scrii o carte despre istoria acestui loc.
- Sigur, dar... - Vezi, Bry?
Noi construim conştientizarea.
Restul este doar simplu simt pentru afaceri
şi de-aia ne-au plătit mii de dolari.
Ce vrei să spui, omule?
Ei bine, cred că n-ar strica să elaborăm un plan de afaceri.
Ştiam eu c-ai să apari.
Ştiu ce vrei să spui.
Atunci de ce mă faci s-o spun?
Te-ai uitat la tipul ăla? E ca ziua şi noaptea.
Se presupunea că ne întoarcem în oraş.
Nu e aşa de uşor pentru mine să las totul la o parte, ştii.
Am venit aici să-l ajutăm.
Nici măcar nu ştiu de ce suntem încă prieteni cu tipul ăsta!
Oh, Doamne! Tu chiar nu ştiu când să taci!
Ce?
Ce anume făceai cu asta?
Jillian?
Este Staffordshire.
Ai vreo idee cât de mult costă astea?
Cât de mult?
Două mii, cel puţin.
Cabinetul e plin de ele. Eu...
Nu credeam că cineva va observa.
Arată-mi.
Unde altundeva ai mai căutat după astea?
Doar aici. Nu am vrut să mă uit singură.
În regulă. Eu ţi le aduc şi tu le cataloghezi. Bine?
Da!
A, da.
Astea... sunt perfecte.
Deci pasajele secrete chiar există.
Da, dar unde duc?
Verifică aceste dulapuri.
Coborâm acolo?
?în antichităţi nepreţuite în aer liber.
Îţi poţi imagina ce au decis să ascundă?
- Hei. Sunt acestea? - Da.
Şi-o trag.
Ce naiba e asta?
Cred că ştiu.
Ai înţeles ideea?
Stai.
Vrei să spui că făceau sex aici
în timp ce oamenii stăteau şi se uitau?
Doamne. Aceasta este o baie perversă.
- Ce faci? - Ei bine, sunt de acord cu tine.
Perversă, nu?
Stai. Chiar o să facem asta?
Mdea.
Nu!
Stai!
Trebuia să aştepţi!
Acum tu jigneşti camera asta?
Ei bine, pleacă!
Ai putea foarte bine să iei lucrul pentru care ai venit.
El rămâne cu mine.
Ia-o!
Ce ţi-au făcut băieţii ăştia...
Îţi place?
Capul tău arată foarte rău.
Dar am văzut oameni trăind cu răni mai mari.
Las-o pe Sally să aibă grijă de tine.
Eşti atât de frumos.
Cred că-ţi place să mă frec de tine.
Nu...
Te pot face să te simţi mai bine decât căţeaua pe care ai adus-o cu tine.
Ar trebui să te păstrezi pentru momentul potrivit.
Când o să fie asta?
Ştiu că e greu să aştepţi.
Dar sunt atât de aproape, încât pot să-l ating.
Cum a ajuns asta aici pentru început?
Am încercat să-i opresc.
Faptul că s-au oprit până la urmă e un mic miracol.
- Nu mă asculta. - Rămâne pe diseară.
Se întâlnesc toţi cu Danny în seara asta.
Eşti gata?
Termină-l.
Du-l la bucătărie.
O să-l tăiem mai târziu.
Nu te agita, iubiţelule.
Vei fi al meu, într-un fel sau altul.
Daune cauzate de apă.
Prize arse.
Mucegai.
Voi avea nevoie de ceva mai multă hârtie.
Ar merge mult mai repede dacă am şti ce a avut Danny în minte.
Unde-i Danny?
Avem nevoie de cheile câtorva camere.
Verifică recepţia.
Numai dacă Wednesday Adams e în pauză.
- Vic. - Bine.
Mă duc, dar tu adu-l pe prietenul tău. Asta a fost ideea lui.
Danny?
Toni! Hei.
Ne-ar prinde bine un pic de asistenta acolo, te rog.
Bine.
- Tu ai făcut toate astea? - Nu.
- E a lui Jillian. - Da.
A încercat să ia astea?
Nu ştiu.
Ea şi Bry au încercat întotdeauna să vândă din lucruri.
Fără să te întrebe?
Când vine vorba de bani, Bryan a făcut mai rău.
- I-ai văzut pe undeva? - Nu.
Se pare că au plecat cu câteva daruri de rămas bun.
Ăsta nu-i felul lor, totuşi.
Ei bine, cred că nu cunoşti cu adevărat pe nimeni, nu-i aşa?
Noi îi cunoaştem de trei ani.
Da, au fost întotdeauna rapizi şi uşori.
Bryan cu subprimele lui, şi Jillian făcând pe căţeaua mondena din Manhattan.
- Danny! - E din Wisconsin.
Adică, le-am dat o şansă să ajungă la parter.
Doamne fereşte să fi făcut vreodată ceva în viaţa prin munca proprie.
Asta încerc eu să fac aici.
- Sunt prietenii tăi. - Ştii de ce Bryan e aşa de nerăbdător
să mă întorc la firmă?
Pentru că el nu trebuie să facă nimic.
Eu am dus întotdeauna greul şi uite unde am ajuns.
Ei sunt vechea mea viaţă. Asta... asta e noua mea viaţă.
Dumnezeule! Mă străduiesc din greu să fiu de ajutor,
dar singura persoană pe care simt că nu o cunosc eşti tu!
- Ce vrei să spui? - E locul ăsta!
- Ai vrut să mă aduci aici. - Am crezut că te va ajuta.
Şi a făcut-o! Chiar şi Sally a sesizat diferenţa
- de când am ajuns aici. - Oh, Doamne. Sally?
- Oh, nu începe din nou. - Vrei să mă... Nu, nu! Nu!
Al ei şi al ei frate/soţ/var/orice.
- Încetaţi cu porcăria asta! - Ei sunt singurii
despre care nu ştim nimic! Cum de nu înţelegi asta?
Vrei să ştii ceva? Du-te şi întreabă-i.
Da, ai făcut-o? Ai verificat
tot ce ţi-au spus ei?
- Au fost buni cu mine. - Şi noi nu?
- Nu înţelegi. - Oh, fi-r-ar...
- Oamenii ăştia sunt... - Ce?! Ce sunt?!
Îi cunoşti măcar? Nici măcar nu-i cunoşti, Danny!
Du-te dracului!
Ai înregistrat tot?
Uite, e în regulă. E bine.
- Jackson? Sally? - Aici înăuntru, Danny.
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Şi noi cu tine.
Sunt atât de multe lucruri de explicat, numai că nu prea ştim cum.
Sunt sigură că deja e prea copleşitor pentru tine.
- Poţi s-o mai spui odată. - Şi ne temeam că eşti
- interesat numai de hotel. - Dar acesta este
numai un mic aspect a ceea ce suntem cu adevărat.
Cine sunteţi?
Cred că e mai bine dacă-ţi arătam.
Dar trebuie să vii singur.
Sunt membri ai familiei care aşteaptă cu nerăbdare să te întâlnească.
- Să mergem. - Haide.
N-ar fi mai uşor să folosim o lanternă?
Aşa procedăm noi.
Vei vedea.
- Cine sunt toţi oamenii ăştia? - Sunt neamurile noastre,
într-un fel sau altul.
Au venit să te salute, Danny.
De cât timp faceţi asta?
Ne ştim de când clanurile noastre au pus piciorul pe dealurile astea.
Au fost trei familii în zilele acelea.
Crayton, Boggle şi Hillicker.
- Din care sunt eu? - Eşti un Hillicker, Danny.
- Şi voi toţi? - Noi suntem sânge.
Mdea.
Familiile noastre au îmblânzit pământul.
I-au adunat recompensele, cărbunele, cheresteaua.
Alţii au încercat să ciupească ce am câştigat,
dar avem drepturi din naştere.
Asta-i pentru doamnă. Asta-i pentru tine.
- Ce-i asta? - Este colecţia familiei.
Vezi, ca această fabrică de bere, Hobb Springs e un testament de familie.
E un loc unde familia noastră se aduna de aproape sau de departe.
Cu ei vin şi alţii.
Cum au venit prietenii tăi cu tine.
Şi aduc tentaţia vagabondajului.
Ne-au slăbit familia, ne-au spurcat sângele.
Cum păstrezi puterea familiei?
Cum o păstrezi pură?
Cum?
Ne ţinem de ai noştri.
Nu-i nimic de speriat, scumpule. Nu-i nimic de speriat.
- Ce li s-a întâmplat? - E preţul purităţii.
Puritate...
Să te ţii de ai tăi...
Exact, Danny. Familie. Unchi, văr.
Frate.
Vezi tu, ce a fost tradiţie a devenit ritual.
Şi acel ritual ne-a păstrat sângele neatins, chiar l-a purificat.
Devotamentul nostru a fost puternic şi răsplătit, dar când a slăbit...
am fost pedepsiţi.
Aşa a fost de generaţii întregi.
În ultima vreme totul a mers prost.
Nu s-a mai născut niciun copil din relaţiile noastre.
Cei care s-au născut nu au supravieţuit.
- Şi de-asta avem nevoie de tine, Danny. - De ce?
Numai sângele adevărat va menţine această familie în viaţă.
Ce vrei să spui?
Danny, tu şi cu mine.
Sângele nostru e încă bun.
Le aparţine tuturor.
Ia... La naiba!
Ia-l de pe mine!
Danny!
- Danny! - Îl cunosc.
Nu. Doar crezi că-l cunoşti.
Danny!
Ah! Ce naiba?!
Îmi pare rău. Eu... Nu ştiu cine eşti.
Carnea e viaţa.
Viaţă lungă.
Danny!
Băieţi. Oh!
Iisuse, Toni.
Poate e Danny sau Vic.
Haide!
Aici. Toni, stai în spate.
Gata? La trei.
Unu, doi, trei!
- Oh, rahat. - La naiba!
Aproape că te-am omorât!
Danny! Ce naiba ţi s-a întâmplat?
- Ce s-a întâmplat? - Am băut.
- Mult. - Îmbătat?
S-a dansat.
- A fost un grătar. - A, da, sună frumos. Mdea.
Noi? Noi am sărit din somn
din cauza unui maniac care bătea în nenorocita de uşă!
Calmează-te.
Nu am nevoie de asta acuma, Rod. Bine?
Danny... sunt zgârieturi?
Nu ştiu. Ar trebui să ştii, nu-i aşa? Da, da...
- Stai. Stai. - Ei, haide, omule.
- Danny. - Haide, renunţă. Haide!
- Bine, în regulă. - Ascultă, trebuie să plecăm chiar acum.
Dă-o-ncolo. Sunt acasă.
Nu-i casa ta.
Ştii ce? Voi puteţi pleca.
Bryan şi Jillian au făcut-o.
- Vic a făcut-o. - Ce?
- Vic a plecat? - Danny, ce i s-a întâmplat lui Vic?
De unde naiba să ştiu eu?
Stai!
- Haide! - Nu face asta.
Ştiţi ce, băieţi? Sunt...
De ce nu mă lăsaţi să dorm puţin, vă rog.
Nu l-am văzut niciodată aşa de dat peste cap.
- Nu. - N-ar trebui să-l duceţi sus
- sau altceva? - Da, dar cum rămâne cu Vic?
Nu ştiu.
Voi mirosiţi asta?
- Stai. - Charlie!
Oh, la naiba.
Hai, hai!
Trebuie să-l facem pe Danny să plece.
Fie că vrea sau nu.
Sus, Charlie! Du-te!
Toni, du-te!
Ia-o pe Toni de aici imediat!
Pleacă acuma!
Unde e, Rod? Trebuie să-l găsim!
Nu! Plecăm după ajutoare!
- Nu-l putem lăsa aici! - Vrea să rămână!
Nu înţelegi?! Cred că ştie ce se întâmpla!
Nu! Nu!
Ai văzut când ai întrebat despre Vic.
Nu. Danny n-ar face asta niciodată, Rod! Danny n-ar face asta niciodată!
- Ascultă-ţi fratele măcar odată! - Nu!
Toni! Toni!
Rahat!
Toni?
- Nu mă împuşcaţi, vă rog. - Unde-i Danny?
Unde-i Danny?!
- La locul lui de baştină. - Ce i-ai făcut?
- I-ai făcut ceva? - Dar i-a plăcut.
Nu ştie ce eşti. Eu da.
Eu da!
Deci crezi că ştii toate secretele noastre?
Sunteţi criminali!
Mâncaţi oameni!
Nu mă judeca.
Am să-i spun lui Danny totul despre voi.
Ştie.
De-aia rămâne.
Ca să-mi facă un copil.
Şi aproape că simt acel copil undeva în adâncul meu.
Gata!
Îţi vei primi partea acum!
Vrei să vezi ce face trăscăul acelei fete drăguţe?!
Nu!
Ce naiba faceţi?!
Nu, Dumnezeule, Sally.
E bine.
- Încerci să-mi omori familia? - Familie?
Noi suntem familia ta, Danny. Cei pe care-i omoară.
?i-am spus să pleci!
Nu fără tine.
Nu mă mai cunoşti. M-am schimbat.
Şi tu nu eşti de aici. Aşa că pleacă înainte s-o păţeşti!
Adică?
Ca Vic?!
Ca Bryan şi Jillian, Danny?! Rănit?! N-au fost răniţi!
Sunt morţi!
Pleacă dracu de-aici!
Mi-ai rănit sora. Cum?!
Terminaţi! Terminaţi!
- Am spus să vă opriţi! - Oh, nu.
Mă tem că nu pot face asta, Danny. Ştie îngrozitor de multe.
N-o va crede nimeni. Ştie asta.
- Oh! Nu-i suficient! - Mă ai pe mine.
Sunt un Hillicker acum. Nu ai nevoie şi de ea.
Chiar îmi pare rău.
Vezi tu, avem metodele noastre.
Nu te teme, iubito, am s-o fac foarte repede.
O fac eu.
- Ce? - Am spus c-o fac eu.
Am adus-o aici, e responsabilitatea mea.
- Fă-o. - Nu!
Fă-o rapid!
Nu! Nu!
Oh, Doamne.
Nu! Nu! Nu! Nu!
Îţi ia prea mult, Danny.
- Fugi. - Termin-o dracului!
Şi nu te uita înapoi.
Nenoro...
Danny, nu!
Ti-am spus să pleci.
- Am încercat. - Nu m-ai ascultat.
N-am putut.
- Ai fugit şi-ai omorât pe unul dintre noi. - A încercat să mă omoare.
- Asta nu se întâmpla. - Nu te mai pot ajuta.
Doar opreşte-te, Danny! Nu eşti tu!
Nu.
E familia.
Ai o zi fantastică, mulţumesc.
Hei, băieţi, cum vă simţiţi? Vă place zona?
Bun venit la Hillicker Springs.
Numai să încercaţi izvoarele noastre fierbinţi.
Merita să mori pentru ele.
Mergeţi la camere, bine?
Bucuraţi-vă de şedere.
Ştiu că o voi face.
Ce mai faceţi, doamnelor? Bună.
Hei, ce mai faci? Savurezi bufetul cu proteine?
Am slăbit deja trei kilograme.
Să nu dispari de aici, bine?
Haideţi, băieţi, avem treburi mai importante de făcut, nu?
Haide! Să mergem. Să mergem.
Haide!
Nu-ţi face griji.
Vom continua să încercăm.
Nu-i asta.
Atunci ce, dragă?
Sunt fericită.