- Ce rochie drăguţă are ! - Da, categoric.
Sunt gata...
- A sosit momentul. - Zău aşa. Serios ?
TOAST
Bună tuturor !
Sunt Zoey Stevens...
Şi astăzi nu sunt numai domnişoară de onoare ci şi fiica miresei.
Aşa că astăzi voi ţine două toasturi la preţ de unul.
În primul rând vreau să ştiţi cât de mult mă bucur
că mama şi-a găsit în sfârşit fericirea din nou.
E cea mai darnică persoană pe care o cunosc şi
suntem doar noi două de ceva vreme.
Aşa că nu e numai mama mea, ci şi prietena mea cea mai bună.
Te iubesc, mamă.
Şi unul dintre lucrurile bune apărute din această căsătorie este că
că acum ni s-au alăturat şi un grup de oameni noi.
- El e Ted. - O, da !
Şi fii săi: Adam...
Bună !
Zack...
Salut !
Şi Ben...
Mama spune mereu că schimbarea este un cuvânt sinonim cu oportunitatea.
Ei bine, aceasta este o oportunitate...
să locuieşti cu patru băieţi...
- Patru băieţi... - Da !
Şi mirosurile lor dubioase pe care le pun pe seama câinelui.
Eu nu.
O, da ! Aproape că uitasem. Acolo e Humphrey.
Humphrey e tot băiat.
Deci, de fapt sunt cinci.
Cinci băieţi cu care locuiesc.
Dar... trecând peste.
Vă rog împreună cu mine, să închinăm acest pahar în cinstea
noului cuplu fericit în această...
- Zi... - Humphrey !
- Humphrey ! Nu ! - Humphrey, vino aici !
- Humphrey ! - Băiete !
Nu, nu...
Bine, l-am prins.
- Vino aici, băiete ! - Vino, băiete !
- Haide, hai ! - Vino aici, băiete !
- Nu, nu. - Humphrey.
Watch any video online with Open-SUBTITLES Free Browser extension: osdb.link/ext
E în ordine ! L-am prins !
Nu e nicio problemă !
Să toastăm... pentru noua familie.
APLICAŢIA
DUPĂ O SĂPTĂMÂNĂ
Traducere: Magda
Trezirea ! E 6:45 dimineaţa, copii !
Sus, sus, copiii ! Hai ! Mai repede !
- Mişcaţi-vă ! Repede ! - Cred că glumeşti.
Toată lumea să se grăbească.
Continuaţi mişcarea ! Haide !
Pierdem autobuzul !
Grăbiţi-vă ! Hai ! Mişcaţi-vă !
Aşa, campionilor.
Hai, scumpo. Bună dimineaţa !
Hai, hai. Dă-mi aia, dă-mi aia.
Bună, copilă !
Domnule Thompson, ce se întâmplă ? Suntem invadaţi ?
Nu. E doar un ritual pe care-l facem în familie în zilele de şcoală.
Şi te rog... Acum suntem o familie, spune-mi tată !
- Haide, hai. - Termină.
Specialist în frumuseţe
Scuză-mă...
Eu am intrat deja în baie...
Ştii că sunt doar două băi în casă. Trebuie s-o împărţim.
Ce e asta ? O perie de nas ?
Asta-i un rimel, mersi.
- Corector pentru acnee... - Lasă-l acolo.
Şi... Genial ! Cu ăsta pot face fum.
Glumeşti ?
Incredibil.
Nu face nimeni curăţenie în casa asta ?
Humphrey, nu e de mâncare.
E un creion.
Poftim, poţi să mesteci guma de şters.
Unde e mingea mea de baschet ?! Am găsit-o ! Şi manualul electronic ?
Şi cureaua... şi portofelul meu.
- Am uitat ceva... - Pantalonii ?
Da, aşa e ! Pantalonii mei ! Unde sunt pantalonii ?
Unde-mi sunt pantalonii... Unde sunt ?
Bine. Scuze ! Putem stabili câteva reguli de bază ?
- Ascult. - Unu.
Dacă nu porţi pantaloni, trebuie să-mi respecţi spaţiul intim, bine ?
Şi doi: Dacă o fată e în baie, ar trebui lăsată singură în acea baie.
Zoey, am antrenament la baschet de dimineaţă, apoi o şedinţă cu echipa...
Mai târziu, o şedinţă cu căpitanii şi apoi încă un antrenament.
Şi astea toate înainte să înceapă orele. Înţelegi ?
Avem strategii... în această casă.
Lucrăm împreună ca o maşinărie bine unsă.
Nu cred că te vei bucura de baie fără să fii întreruptă...
Aşa că...
E ziua de clătite !
Atacă, băiete !
Este clar că nu ştii să comunici cu animalele. E bine cunoscut faptul că
el nu-şi trădează niciodată propriile insticte şi nu
se luptă niciodată împotriva haitei.
Toată lumea ştie asta. Îţi pot da nişte cărţi să citeşti dacă vrei.
Nu e nevoie, mulţumesc.
- Se mai adugă un ou, şi amestecăm... - Ce-o să iasă aici...
Eşti gata pentru micul dejun ?
O prind !
Ce sunt astea ?
Clătite cu proteine. Reţeta mea specială secretă.
- Humphrey. - Hai, băiete.
- Ia uite cum a prins-o ! - Ce foame îmi e !
- Ce e ? - Nu uita sosul picant.
Bine...
Mersi, dar eu cred că o să rămân la...
- Brânza mea de vaci... - Astea sunt gălbenuşurile. Uite ! Proteine.
Unde e brânza mea de vaci ?
- Mi-ai furat brânza de vaci ? - Credeam că mănânci clătitele mele.
Ce aiurea.
Mai vreau castravete.
Mamă, aşa va fi în fiecare zi înainte de şcoală ?
Nu, nu...
Poate...
Noi suntem obişnuite cu un anumit program, şi băieţii sunt obişnuiţi cu un program...
complet diferit de al nostru.
Am ceva pentru tine.
E cutia mea muzicală.
Îţi aminteşti când mi-a dat-o tata ?
A adus-o dintr-una din călătoriile lui de afaceri.
Ţin minte.
Mereu am visat să locuiesc într-un castel.
Pun pariu că în castel nu ai fi avut semnal la telefon.
Şi nu aş fi putut trăi fără telefon.
Şi ? Prima ta zi de liceu în clasa a X a. Ce emoţionant !
- Eşti pregătită pentru probele de dans ? - De fapt, am emoţii foarte mari.
Te vei descurca minunat, scumpo.
Mulţumesc, mamă.
O voi pune în camera ta.
Hei, dă-mi farfuria. Mai dă-mi castravete.
- Unde e rucsacul meu ? - Mâna sus.
Clatite. Al doilea coş. Gata.
Stai ! Ai uitat să pui...
Super !
Capacul.
Greşeala mea !
Delicios !
- Îmi pare rău, Zoey. - Îmi pare rău.
- Băieţii tot băieţi vor fi, nu ? - O, Humphrey !
Scuze, cum ajung la cursul de la sala 242 ?
Bine, o iei drept în faţă, apoi faci dreapta, din nou dreapta, stânga...
Apoi a doua uşă la dreapta, stânga, stânga din nou, faci dreapta. Ai înţeles ?
- Stai, n-am înţeles. - Scuze, mă grăbesc.
Pe bune ? Bune maniere, ceva ?
Scuze, puteţi să-mi... ?
Scuze, puteţi să...
Ce miros uimitor...
aţi creat, băieţi...
folosindu-vă de corpurile voastre...
Salut, scuze...
Puteţi să-mi... ?
Alo...
M-ajută cineva ?
Bună ! Scuze, poate să-mi spună cineva... cum ajung la sala 242 ?
- Eşti nouă, şi aşa ? - Da.
Nu ştiu ce înseamnă acel "aşa" la care te referi, dar...
Presupun că toţi au rucsac în spate ?
Sunt convins că Tripp nu pricepe.
Tripp ? Cine e Tripp ?
Trippsterul ? Tripptonul ?
Eu sunt. Sunt Trip.
Vorbeşti despre tine la persoana a treia.
Bombă !
O, Doamne !
Chiar s-a întâmplat cu adevărat.
Vii din Neanderthal !
Exact. Tripp te-a prins. Ai fost tripată.
Şi ca să ştii,
Tripp-Van-Winkle... nu e pentru că vine din Neanderthal.
E germanul suedez.
- Şi puţin italian din partea mamei. - Da !
Ce ?
- Gata. Aţi văzut ? Tripp a punctat. - Aşa e, prietene.
Voi vă bateţi joc de mine ? Aţi văzut ce s-a întâmplat ?
Poţi să tragi pârţuri când ai chef în şcoala asta ?
Din păcate, cred că poţi.
Regulamentul şcolii nu specifică situaţiile de genul ăsta, deci practic sunt legale.
Pari rătăcită.
Da, aşa e.
Trebuie să ajung la sala 242.
Ce bine mă simt ! De obicei, eu sunt cea care mă rătăcesc.
Vino cu mine. E în drumul meu.
- Mă cheamă Rachel, apropo. - Sunt Zoey.
- Îmi pare bine. - Şi mie îmi pare bine.
Îţi mulţumesc că mă ajuţi să găsesc sala.
Te uiţi la chestia aia de parcă n-ai vrea să-ţi scape.
Scuze, doar că-mi păstrez toată viaţa aici.
Toţi băieţii din şcoala asta sunt la fel de neciopliţi ?
Mie îmi place să-i consider ciudaţi. Ceea ce înseamnă că da, sunt cam neciopliţi.
Ce cuvânt tare "neciopliţi". Ar trebui să-l folosim mai des.
Dar băieţii de aici sunt drăguţi. Nu crezi ? Toţi.
Cred că avem cel mai mare procentaj de băieţi drăguţi din toată zona Westlake.
De fapt, o colegă a făcut şi un sondaj despre băieţi şi am ieşit pe primul loc.
Adică... desigur că au defectele lor...
Şi sigur nu m-aş mai gândi la ei în fiecare secundă dacă aş putea.
Dar crede-mă, nu pot. Şi m-am obişnuit cu asta.
Pari puţin...
Nebună după ei ? Da, ăsta-i diagnosticul meu oficial.
Bună, Charlie !
Mi-a făcut plăcere !
Tu ce faci ? Ce talente ai ?
- Dansul este pasiunea mea. - Glumeşti ? Şi eu sunt dansatoare.
Bine, dansatoare e cam mult spus.
Dai probă pentru trupa Varsity azi ?
Da, sigur. De fapt, eram în trupa dans a şcolii la şcoala cealaltă.
Şi-ar fi trebuit să merg în etapa finală anul acesta, dar...
m-am mutat aici.
Mamă, ce tare !
Când o să ajungi în trupele mari să nu uiţi de noi, oamenii mici.
Adică... mici, mici. La propriu, adică eşti mai înaltă decât mine.
Da.
Ei bine, asta e sala ta.
- Mi-a făcut plăcere, Zoey. - Şi mie.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Bine...
Presupun că acesta e cursul la care toată lumea ştie să rezolve ecuaţii.
Nu e cursul de algebră avansată.
Cauţi sala 242, din aripa de Vest a campusului.
Domnule Kale ! Atenţie !
O să dăm un test.
Despre călugăriţă ? Sphodromantis viridis.
Membră carnivoră din familia phylum arthropoda, clasa: Insectă.
Se distinge prin picioare cu spini, şi tendinţa femelelor de a devora masculii.
Cred că sunt pregătit pentru asta.
Lasă ochelarii ăia de soare şi condu-o pe domnişoara în aripa de vest, la 242.
Deci studiezi aici ?
Evident, studiezi aici. Adică dacă ai învăţa în altă parte, probabil, ai fi acolo.
Da, probabil aş fi... acolo.
Nu că ar fi un lucru rău.
Adică locul ăsta e ciudat. Ca un film de groază.
Nu... E ca un documentar despre cum sunt eu, în mod constant, atacată de băieţi oribili,
transformaţi în insecte călugăriţe care trag pârţuri toată ziua.
De aia te refugiezi într-un rebel singuratic cu ochelari de soare...
O, asta...
E un rest de clătite de azi de dimineaţă.
Nu, nu. Nu mă uitam la aia.
Bine, atunci la ce te uitai ?
Mă uitam la tine.
Bine.
Deci...
Iată-ne aici... pe coridor, privindu-ne în ochi reciproc.
Nu e ciudat.
Cred că te-am citit deja.
- Serios ? - Tu şti cam aşa.
Camera ta e curată, posterele sunt înrămate,
Şi pun pariu că le pui cărţilor tale coperţi ca să le protejezi.
Şi cred că... ai şi talent artistic, poate...
Poate dansezi ?
Bine...
când am spus singuratic, cred că am vrut să spun singuratic puţin ciudat.
Şi eşti dependentă rău de telefon.
Pun pariu că stai cu ochii pe ecran toată ziua.
Bine. Ca să ştii, mă limitez la două ore pe zi. Trei maxim.
Am o aplicaţie care mă cronometrează.
Impresionant.
Aşadar... aici e sala ta.
Ne mai vedem pe aici, Smartphone.
LICEUL WESTLAKE AUDIŢII PENTRU TRUPA DE DANS
FĂRĂ MÂNCARE SAU BĂUTURĂ ÎN SALA DE SPORT
Scuze. Scuzaţi-mă.
Ai venit ! Uite, am veşti bune.
Am vorbit cu trupa mea, şi sunt toţi de acord să intri în gaşca noastră.
Şi prin "trupa mea", mă refer la mine. Şi prin "gaşcă" tot la mine.
Adevărul e că nu sunt prea "sociabilă"...
Şi acum cam sar dintr-un grup în altul pentru că...
uneori oamenii nu înţeleg problema cu tendinţa mea de a vorbi exagerat de mult
când de fapt, nimeni nu mă ascultă.
Aşa că...
poate...
vrei să fim prietene ?
Stai să discut cu gaşca mea.
Da, e în regulă. Sunt de acord.
Staţi !
E foarte simplu.
Trupa Varcity este completă.
- Poftim ? - Nu mai avem nevoie de dansatori.
Asta înseamnă zero dansatori pentru cine e bun la matematică.
Dar dacă îndepliniţi cerinţele noastre...
Viaţă, libertate, căutarea fericirii.
Perfecţiune. Disciplină. Supunere.
Aşa cum v-am spus, toate.
Dacă îndepliniţi aceste cerinţe şi multe alte chestii...
Multe altele...
Atunci poate... mai e loc şi pentru voi.
Dar trebuie să fiţi excelenţi. Trebuie să ne uimiţi.
Trebuie să fiţi...
- Bum ! - Complet, bum !
Nu, tu nu spui "bum". Numai eu spun "bum".
- Găseşteţi propria expresie. - Bine.
- Da. Îmi pare rău. - Alinierea !
Scuză-mă, pot vorbi puţin cu tine ? Bună, eu sunt Zoey.
Am fost în trupa de dans de la cealaltă şcoală.
- Şi ? - Mă întrebam...
De fapt, dacă pot să folosesc rutina mea de încălzire pentru astăzi.
Am o coregrafie pentru naţionale.
Aşa că... Crezi că aş putea să...
dau proba cu coregrafia mea ?
Dumnezeule !
Unde-mi sunt manierele ?
Normal. Lasă-mă să-i dau la o parte pe toţi participanţii la audiţie
- ca să-ţi fac ţie loc. - Serios ?
Nu.
O, nu, nu, nu, nu.
Ce e ?
Am aluat lipit pe toată încălţămintea de dans. E un dezastru total.
Ochii la mine.
- Scuze, trebuie să... - E în regulă.
Bine, vă spun tuturor o singură dată.
Pas, schimbare, twist, twist, cerc, oprire, faţă, spate, împingi, mână jos, sus,
unduire.
Aţi înţeles ?
Bine.
Nu e nicio problemă.
Cinci, şase, şapte, opt !
Asta-i fata care flirta mai devreme cu Jackson.
- Fostul tău iubit ? - Actualul meu iubit.
Suntem într-o perioadă de tranziţie, bine ?
Ce face ?
Rutina ei de încălzire.
- De fapt, Ştii e destul de... - Taci !
Scuze.
Desigur.
Foarte bine, asta e. Oficial toţi sunteţi respinşi.
Ieşiţi şi să nu mai staţi niciodată de vorbă cu mine.
- Bum. - Nu, nu. Aşteaptă.
Fraţii mei...
Fraţii mei vitregi mi-au distrus adidaşii, şi...
probabil, am cea mai proastă zi...
Da, cu siguranţă.
Bine. Vă implor. Dansul e totul pentru mine. Există vreo posibilitate să intru în trupă ?
Sigur.
Serios ? Mulţumesc. Ar fi fantastic.
Poţi fi în echipa de juniori.
Da, şi tu poţi.
Uite-o acolo.
Chiar acolo.
Aceea e trupa din care faceţi voi parte.
Sus, băiete.
Ce scârbos !
E rândul meu !
Apropo. Humphrey a fost în camera ta. Cred că te-a ajutat să despachetezi.
Grozav.
Scârbos ! Humphrey, termină.
Şezi jos.
Ştii ? Până la urmă cred că doar cu tine pot să mă înţeleg.
Găsesc eu o aplicaţie.
Poftim. Iat-o ! "Ascultă şi supune-te".
Modifică sunetele şi comenzile devin irezistibile pentru câinele tău.
Stai. 9,99 de dolari ? Sper să funcţioneze bine.
ASCULTĂ ŞI SUPUNE-TE SUPUNERE
Bine.
Şezi.
Dă laba.
Chiar funcţionează. Incredibil.
Bravo, Humphrey.
Stai. Vino înapoi. Telefonul e viaţa mea.
Toată agenda de contacte, fotografiile, colecţia mea de muzică.
O, Doamne ! Acolo sunt 5200 de melodii ! Nu, stai !
Nu... Nu.
Stai liniştită. Se rezolvă.
Ce faci ?
Forţa centrifugă. Tocmai am învăţat despre ea.
- E forţa cu care apa... - Telefonul meu !
Scuze.
Unde e ?
Bine.
Am căutat pe internet şi scrie să pui telefonul în orez ca să absoarbă apa.
Mamă, nu mai are rost acum.
Singurul lucru de care am nevoie e ca băieţii să nu-mi mai distrugă viaţa.
Bine, nu prea ne-am acomodat cu ei. Dar o să ne descurcăm noi.
Aşa cum facem mereu.
Noi ieşim la alergat cu Humphrey. Vrei să vii cu noi ?
De ce aş vrea să merg la alergat cu nişte maniaci ca ăia ?
Dacă te răzgândeşti vom fi în parc.
Hai, trezirea ! Mişcaţi-vă ! E o nouă zi !
Trezirea ! Mişcaţi-vă cu energie, da !
E o nouă zi, băieţi !
Haideţi, trezirea !
Totul e acolo. Totul pare să meargă bine...
Bine.
Un singur lucru din viaţa mea care nu e distrus complet.
Poate că azi va fi o zi mai bună.
Poţi face piciorul atletului la subraţ ? Subraţul atletului ?
Sau nu.
Faceţi loc, faceţi loc ! Trebuie să trec.
Ai uitat un singur lucru, Humphrey.
Eu sunt singura care controlez fiara din tine.
Şezi.
Ce ? Haide.
Şezi.
Culcat.
Scutură-te !
Serios ? Ăsta e singurul lucru care nu mai merge.
Fă un truc.
Grozav. 9,99 de dolari aruncaţi pe apa sâmbetei.
FOTBAL
Da, stropitorile dlui Stankovich iar s-au stricat.
Noroiul acolo ajunge până la genunchi ! E cea mai frumoasă zi din viaţa mea !
Bine... Înapoi.
Gustos !
Cine vrea să guste ultima mea creaţie ?
Am numit-o sandwich cu nacho şi sos de borş.
Pune aia jos.
Ridic-o.
LICEUL WESTLAKE
Rachel... Am o dimineaţă cam stranie.
Băieţii se comportă ciudat.
Şi de ce e neobişnuit...
Bine, ciudat, dar nu ca de obicei.
Bombă !
- Zau aşa ! - Pe bune, e scârbos !
Tripp habar nu are ce înseamnă asta,
dar dacă vrei s-o fac din nou, aveţi noroc.
Termină.
Tocmai ţi s-a supus.
Tripp ?
Supus.
Vorbeşte.
- Ai fost prinsă de Tripp. - Taci din gură.
Deschide gura.
Asta e... foarte, foarte ciudat.
- Cred că Tripp e... - Trippat...
Tripp e chiar speriat acum.
Du-te la baie.
O, stai ! Nu, nu aici !
O, nu ! Nu !
Ce are telefonul tău ?
Ştiu ! Aşa s-a întâmplat şi de dimineaţă. Băieţii făceau tot ce le spuneam.
Şi Tripp...
e foarte ciudat.
Ciudat ?
Ai o aplicaţie care controlează băieţii !
Nu e ciudat... E cea mai tare chestie inventată din istoria omenirii !
Baia asta e invadată de...
fraieri.
Şi nu numai... Nu e de bine.
V-aţi prins ? Da ?
Şezi, fată.
Sari.
Scutură-te.
Rostogoleşte-te.
De ce-mi dai comenzi... pentru câini ?
Ea... încerca doar...
- Să facă acest... - Un nou...
- Dans ! - Dans.
E un nou dans. Se cheamă...
- Rover ! Roverul. - Rover...
Şi faci aşa... şezi,
sari, te scuturi...
unduire.
Sari, scuturi, unduire...
Sari, scuturi...
Cred că aţi prins ideea... Bine.
Nu-mi place să râd prea tare pentru că eu cred că e un semn de slăbiciune...
dar să ştiţi că în sinea mea râd foarte tare în acest moment.
Râd aşa de tare că-mi vine să vomit. În sinea mea.
Complet în sinea noastră.
Bum.
Bine, hai să mergem.
- Dar eu trebuie să... - Abţine-te.
Cred că aplicaţia nu funcţionează şi la fete.
Poate pentru că fetele nu se poatră ca nişte câini. Sunt mai...
pisici.
Dar aplicaţia funcţionează la băieţi.
Skateri, opriţi-vă.
- Bine... - Altceva. Fă altceva.
Purtaţi-vă ca gentelmenii.
Madam, atenţie la baltă.
Muşţumesc.
Voi... tipii cu jocurile video...
faceţi ceva pentru bunăstarea voastră fizică şi spirituală.
Băieţi, hai să mergem la yoga.
Namasté.
Spălaţi-vă.
Ce are părul nostru ?
De ce mirosim aşa cum mirosim ?
Am nevoie de un frizer... şi deodorant.
Şi de unghieră... poate şi de o pilă de unghii...
Puneţi-vă tricouri.
Dintr-o dată...
mă simt puţin cam ciudat că nu port tricoul, băieţi.
Nu ! De ce ai făcut asta ? Erau perfecţi aşa cum erau.
Bine...
Scoateţi-vă tricourile.
Uite ce muşchi am...
Nu e băiatul de ieri de pe hol ?
Da...
Charlie Wang.
Îmi place de el...
dar e cam timid şi nu spune ce simte... şi ce gândeşte.
Charlie... fii mai expresiv cu ceea ce simţi pentru Rachel.
Rachel.
Vreau neapărat să-ţi spun ce simt...
Te rog, continuă.
Stai departe de mine, ciudato.
Fii drăguţ de acum încolo.
Eşti o persoană minunată.
Dacă maestrul Tripp te poate ajuta să te integrezi în noua şcoală
nu ezita să-l contactezi pe Tripp, prin telefon, mesaje sau e-mail.
Pa !
Ce dracu' a fost chestia asta ?
Pa ?
- Mă simt ciudat... tu ? - Şi eu mă simt atât de ciudat.
Zoey, bună ! Faci Istoria Americii, nu ?
Ai apucat să citeşti despre... ? Hei, manualul meu ! L-am căutat peste tot.
Anul ăsta... avem cu totul alte strategii.
Unde eram ? Da, greutăţile !
Stai, îmi amintesc bine ? Mi-am cusut eu gaura din tricou ?
Mă tot gândesc la asta, pentru că ar fi cam ciudat.
Concentrează-te.
Abajurul...
Ce interesant !
Uită-te la material, e...
mătase... sau lână ?
M-aş putea uita la ea ore întregi.
Vrei să guşti ceva delicios
îngheţată cu...
tacos, caramel şi murături şi gem ?
Nu mai face mâncare greţoasă.
Ce e substanţa asta oribilă ? La bucătărie ! Îmi trebuie nişte legume organice.
Foarte bine, fani ai sportului !
Cine vrea să privească nişte...
Mai încet.
... fotbal ?!
Fot... bal.
Fotbal.
Îţi vine să crezi că toată cantitatea asta de suc poate fi aruncată în toaletă ?
Fii ordonat.
Ce mizerie e aici !
Repede ! Vreau un burete, săpun şi şerveţele
şi ceva de curăţat şi...
O daltă !
La o parte, Humphrey. Am de făcut curăţenie peste tot.
Ce zi ! Nu-i aşa, Humphrey ?
Nu spun că e corect ce fac eu controlând băieţii cu o aplicaţie...
dar uite, casa e curată...
băieţii se poartă mai frumos... lucrurile nu mai sunt aşa rele ca înainte.
Ia te uită, vorbesc cu un câine... s-ar putea s-o iau razna.
Salut, Smartphone !
Mă bucur să te revăd.
Bună !
Salut !
Cum îl cheamă ?
Humphrey.
Scuze, nu credeam că-ţi plac animalele.
De fapt, nici eu nu credeam că-mi plac animalele.
Dar trebuia să fie scos la plimbare şi până la urmă îmi place compania lui.
Deci...
Iată-te...
Rebelul citeşte singur în parc.
Haide...
Spune-mi că nu e cel mai frumos loc să stai şi să-ţi aduni gândurile.
Da, aşa e.
Şi ce citeşti ? Nu, lasă-mă să ghicesc...
Ghidul băiatului popular care poartă ochelari de soare în clasă.
Pe aproape.
Să ucizi o pasăre cântătoare.
Asta e... cartea mea preferată.
Sigur. O tânără care crede că înţelege pe toată lumea din viaţa ei,
numai că, în final, îşi dă seama că a greşit.
Este o poveste nemuritoare.
Ei bine... în interpretarea mea
tânăra îşi păstrează normalitatea şi perspectiva,
în timp ce restul lumii o ia razna.
Da, şi asta.
Ei bine...
probabil ar trebui să mă întorc acasă.
Ne mai vedem. Sunt Zoey, apropo.
Jackson.
Să ai o seară bună, Smartphone !
Vino, băiete !
Bun băiat ! Bun băiat.
Alo, eu dau cu mopul aici...
Hors d'oeuvres ? Natural de la producătorii locali.
- Mulţumesc... - Prosciutto.
Bună, dragă.
Kalamata.
Bine ai venit acasă !
Gustă capicola.
Ce... ?
Trezirea.
Haideţi !
Nimic.
Nicio mişcare.
Acesta e meniul pentru micul dejun.
Somon sălbatic pe pat de ouă de găină
servit cu o salată de mere şi Kiwi.
Minunat.
Mulţumesc.
Vrei o bomboană de mentă ?
Mulţumesc.
Pentru marea ta plăcere.
- Dă-mi voie. - De fapt, nu merg în sala asta.
Namasté.
Namasté şi vouă.
- Entrez-vous. - Nu, nu intru nici acolo.
Fetele sunt cele mai tari
- După tine. - Nu, prefer să stau aici. Mersi.
- Bună ! Cum merge ? - Fantastic.
Charlie îşi exprimă sentimentele.
Toate.
Dar...
Ce drăguţ !
A început să-şi exprime sentimentele...
îmbrăţişându-mă.
Îmbrăţişări dese. Adică... prea des.
Bine.
Mersi.
- Pa. - Pa !
Dar, per ansamblu, mi se pare minunat.
Adică... relativ...
e minunat.
Acolo.
E minunat.
- Sunt băieţii care put ? - Da.
Te doare un pic, frate.
Dar nu poţi ieşi în public aşa.
Arăţi de parcă ţi-a lipit cineva un castor pe frunte.
- Eu am ? - Nu.
- Nu am ? Super. - Eşti în regulă.
- Eşti sigur ? - Da.
Aplicaţia asta... transformă lumea.
Fără conflicte mondiale.
Fără probleme cu ridicarea capacului de la toaletă.
Practic, toate problemele cauzate de băieţi, adică cele mai multe, pot fi rezolvate.
- Ne vedem la repetiţiile pentru dans. - Bine, ne vedem.
Aici erai !
Cinci, şase, şapte, opt !
Ca şi căpitan al trupei de juniori a liceului Westlake,
aş dori să anunţ oficial adunarea pentru prima repetiţie a anului.
Şi primul lucru pe ordinea de zi este să văd dacă vrea altcineva să fie căpitan.
- Vrea cineva voluntar ? - Nu.
Haideţi... ştiţi că eu nu suport presiunea,
şi încep să am din nou ticul ăla ciudat la ochi.
- O nominalizez pe Zoey Stevens. - Stai puţin ! Ce ?
Eşti cea mai bună dansatoare din trupă, poate cea mai bună din toată şcoala !
Suntem toţi de acord ?
- Pe bune ? - Te rog.
Bine.
Super.
Echipă...
Ascultaţi, doar pentru că suntem juniori,
asta nu înseamnă că suntem mai slabi decât echipa de seniori.
Practic, cred că exact asta înseamnă echipa de juniori.
Bine...
Am dat toţi probă. Cel puţin am trecut de ea.
Nu trebuie să dai nicio probă pentru a intra în echipa de juniori.
Bine, tuturor ne place dansul. Tot e ceva, nu ?
Eu am venit doar să cunosc fete.
Da ?
Eu am învăţat Haka, dansul tradiţional al oamenilor din tribul Maori,
şi mă gândeam că am putea folosi câteva mişcări în coregrafia noastră.
Da, sigur. Hai să păstrăm mişcările astea în cutia cu idei.
O să le păstrăm acolo.
Împinge mâna, trage mâna, înclină-te întorc pagina şi stai.
Apropii exterior, interior şi verifică pantofii.
- Aţi înţeles ? - Da.
Nu.
Cinci, şase, şapte, opt !
Vă descurcaţi bine, băieţi. Fantastic.
Nu e bine, nu e bine deloc.
S-o luăm de la început.
Ascultă, cred că dacă le-ai da o şansă mişcărilor astea chiar ţi-ar plăcea.
Bine, în ordine. În cutia cu idei, ţii minte ? Nu le facem pe astea.
Gata, băieţi ! Să ne întoarcem la treabă.
- Doamne ! Ce-am ameţit. - Aşa. Aşa, da.
- Nu merge. - Dar trebuie să le învăţăm.
Urmaţi-mi indicaţiile.
Cum de au devenit dintr-o dată... mai puţin groaznici ?
Rodeo, învârte, schimbă.
Şi ce face cu telefonul ?
Da parcă ar vorbi în el... ca şi cum ar fi...
telefon...
Stai, staţi aşa !
Hai, hai, continuaţi.
Suntem buni.
Suntem... aproape la fel de buni ca ei.
Deci să ne fie foarte clar.
Tu crezi că echipa de juniori e mai bună decât trupa Varsity.
Da şi că ar trebui să avem şansa să fim trupa care reprezintă şcoala la naţionale.
Nu înţeleg.
Cum să fie mai bună echipa de juniori ? De ce nu-i lăsăm pe toţi dansatorii cu probleme
- aşa cum se întâmplă în orice sport ? - Da, exact asta am făcut noi.
Ştiţi, cred că s-ar putea să fie...
o problemă cu procedeul de selectare a membrilor.
Nu cred. Eu nu.
Eu propun o competiţie de dans.
Da ?
Un concurs cinstit ca să vedem cine e mai bun.
Băieţi, v-am spus fără lumânări pe hol ! E pericol de incendiu ! Şi fără beţişoare !
Plecaţi cu alea aici sau o să faceţi yoga sâmbătă la detenţie.
Un concurs de dans mi se pare corect.
Ce ?! Nu... Bine.
Chestia asta este ridicolă.
Consiliul şcolar a format un juriu pentru primul meci de baschet din primul sezon.
Îl putem folosi şi atunci la concurs. Putem aduce şi un aparat pentru a măsura
intensitatea zgomotului din tribune. Mereu am vrut s-o fac eu.
- Da, sună perfect. - Ce ?! Nu...
Nu, nu e aşa.
S-a decis. Competiţie de dans.
Să câştige cea mai bună trupă.
Noi o să câştigăm. Tu şi grămada de tocilari ciudaţi
transformaţi în dansatori mutanţi o să pierdeţi.
Bună ! Exact persoana pe care o căutam.
Bună ! Pe mine mă căutai ?
Nu, scuze. Nu pe tine. Pe ea o căutam.
- Bună ! - Bună !
Bună.
Ce... se întâmplă cu Universul ?
Trupa de juniori mai slabă. Fata cea nouă îmi fură iubitul...
Totul e cu susul în jos. Ca... Australia !
Bine.
Iubitul...
- Sunteţi împreună ? - Nu, nu... adică am fost o perioadă, dar
s-a terminat de mult. Deşi nu sunt sigur că Taylor s-a împăcat cu ideea asta.
Voiam să-ţi spun ceva...
Mă întrebam dacă ai vrea să ieşim cândva.
- Să ieşim ? - Da.
Ştii tu, doar dacă vrei... nu e cine ştie ce. Putem face ceva... orice.
Diseară eu o să fiu la cafeneaua Pit Stop, dacă eşti liberă trec să te iau.
Nu. Adică, sigur. Dar...
Nu, pentru că... ne întâlnim direct acolo.
Deci ieşim împreună. Şi facem orice...
Bine...
Jackson Kale !
Te-a invitat în oraş !
Scuze... Te-a invitat să ieşiţi ?
Nu sunt sigură...
Vorbele lui au fost mai exact "să ieşim"...
Se consideră o întâlnire ?
Da, cred că da...
Foarte bine, băieţi...
Rămâneţi pe poziţii, băieţi... Concentraţi-vă.
Împrăştierea... Mâinile sus.
O, Doamne... Fir-ar să fie.
Băieţi, aţi văzut plasa asta ? Are atâtea noduri...
Este atât de interesant...
Concentraţi-vă, băieţi. Pasaţi...
Şi acum atacă...
Pauză. Pauză.
Scuze, dle antrenor, ce ?
Blocaţi şi atacaţi.
Făceţi-o.
Super, foarte tare...
Poftim, ţine-o, adversarule...
- Lui Tripp i-ar plăcea să iei tu asta. - Dar...
- Ce-ai făcut, cine e în atac ? - Eu sunt din echipa adversă...
Tripp înţelege asta, dar tot vrea să iei tu mingea.
Ce ?
Tripp, ce te-a apucat ?
Poate trec printr-o criză de depresie. Poate e din cauza stresului.
Haide, hai. Dă-i drumul !
Tripp e foarte îngrijorat.
- Hai, dă-i drumul la joc ! - Bucură-te de ea.
Ce se întâmplă cu echipa mea ?
Haideţi, băieţi. Concentraţi-vă toţi.
Ştii cum se întâmplă în filmele alea în care cineva are puteri magice
şi totul o ia razna până la urmă ? Ca şi cum tu te-ai transforma în vârcolac, sau te-ai
întoarce în timp şi ai face ca tatăl tău să nu se mai întâlnească cu mama ta şi...
în final ţi-ar putea distruge existenţa.
Crezi că ni s-ar putea întâmpla şi nouă aşa ?
Nu, nu, adică noi am făcut doar câteva mici îmbunătăţiri...
- În lumea noastră. - Da.
Totul e sub control.
- Bună treabă ! - Ce-i asta ? Coş !
- Bună pasă. - Şi-n plus, în toate filmele vechi,
cine erau protagoniştii care dădeau totul peste cap ?
- Băieţii. - Exact.
Bine, mai am un singur lucru de spus. Cu siguranţă
viaţa mea a luat o întorsătură excelentă de când ai venit tu în liceul ăsta.
- Scuze, omule, şah mat. - Nu !
- Bună, arăţi foarte bine ! - Mulţumesc.
- Bună ! Scuze, n-am vrut să te întrerup. - Nu, e în regulă.
Îmi omoram timpul aşteptându-te.
Vrei să iei un loc ?
Cei din clubul de şah se reunesc aici, nu în campus.
Sunt mai puţine probabilităţi de a se face glume pe seama lor.
- Ce e ? Pari surprinsă. - Nu, doar că...
eu credeam că faci parte din clubul... cititorilor singuratici din parc.
Numărul exact, oficial, al membrilor: unul singur.
Da, bine...
Îmi place şi şahul, tipii sunt de treabă. Mă simt ca acasă cu ei, înţelegi ?
În plus e distractiv pentru că pot câştiga în faţa oricăruia dintre ei.
De ce băieţii fac treaba asta ? Totul e un sport.
Trebuie să vă prefaceţi că sunteţi adversari doar ca să nu recunoaşteţi
că vă simţiti bine împreună.
Spre deosebire de fete care se prefac că se simt bine împreună când ele sunt adversare.
- Ce ? Nu, acest lucru e... - Ce ?
Este total diferit...
Haide, asta-i tot ce poţi ?
Stai, te-am lăsat fără cuvinte ?
Bine, am mai rămas fără cuvinte până acum.
O dată, în clasa a noua...
când mi-am scos măseaua de minte şi nu puteam deschide gura de durere.
Da...
Aşadar... ce comandăm ?
Nu vreau ceva greu de mestecat, deci salata fiesta iese din discuţie.
Ştii tu, dilema de la prima întâlnire...
Nu pentru că aceasta ar fi o întâlnire...
oficială, e doar o ieşire...
După o partidă de şah...
Un fel de întâlnire opţională genul de convenţie.
Omleta arată foarte bine, poate cu cartofi.
Nu e prea greu de mestecat...
O să mă întorc imediat.
Bine...
Bună, Zoey ! Cum decurge întâlnirea ?
Sunt groaznică...
N-am fost la prea multe întâlniri, habar n-am ce să fac şi sunt îmbrăcată aiurea.
Nici eu nu am habar. Adică nu am fost la nicio întâlnire.
Băieţii au început să vorbească cu mine pentru prima dată, de ieri.
Nu ştiu cum să agăţ un tip care-ţi place...
Oferă-i ce-i place ?
Competiţia.
- Da, le place asta. - Trebuie să închid.
Bună ! Flirtaţi cu mine.
Îmi cer scuze pentru asta.
Scuză-mă, nu pot să nu observ cât de frumoasă eşti.
Serios ? Mulţumesc.
- Foarte drăguţ din partea ta. - Ochii aceia...
Tatăl tău a fost un hoţ ?
Pentru că, probabil, a furat nişte stele ca să creeze asemenea bijuterii. Cum te cheamă ?
Zoey.
Este cel mai frumos nume auzit în viaţa mea.
Zoey.
Te unge pe buze ca... mierea.
Eşti cu domnişoara aceasta superbă ?
- E magnifică, nu-i aşa ? - Da, sigur. Sunt aici cu această...
domnişoară superbă şi magnifică ca mierea...
Ştii ce ? Dacă el nu înţelege cât de bună eşti.
- Poate că tu şi cu mine... - Mulţumesc foarte mult.
Cred că a înţeles ideea...
Băieţi, o singură sprânceană.
Nu cu amândouă, doar una.
A fost ciudat ceea ce s-a întâmplat la cină...
Nu am nicio idee ce s-a întâmplat acolo. Habar n-am.
Nu e vina ta că băieţii te cred irezistibilă.
Aici locuiesc.
O, da.
Mersi.
M-am simţit bine cu tine în seara asta.
Şi eu la fel, Smartphone.
Eu ar trebui să plec...
- Ne vedem la şcoală ? - Da. Sigur.
Mulţumesc.
- Pot să te întreb ceva ? - Ai parte de toată atenţia mea.
Adică vorbesc serios, este imposibil să nu-ţi acord toată atenţia.
- Să zicem că... ai ieşit cu cineva. - Ai fost la o întâlnire în seara asta.
Nu sunt sigură că se poate spune aşa...
Băiatul pare un pic... confuz.
Ei bine, din experienţa mea... limitată
băieţii sunt confuzi pentru că ei, de obicei, chiar sunt confuzi.
De obicei, din cauza unei fete.
Dar eu am dreptul să fiu confuză.
Casa nouă, şcoală nouă, voi toţi. E... foarte stresant.
Şi noi toţi a trebuit să ne adaptăm cu o soră nouă.
Uite...
Băieţii nu sunt altfel decât fetele. La sfârşitul zilei cu toţii suntem stresaţi.
Tu ?
Crezi că eu nu-mi fac griji ?
Îmi fac griji tot timpul. Doar asta fac.
Mă gândesc să nu-mi dezamăgesc echipa, nici pe tata. Ce fac dacă nu intru la facultate ?
Adică, vânătorii de talente sunt cu ochii pe mine.
De ce crezi că sunt pe fugă tot timpul ?
Deşi... în ultima vreme nu prea mai sunt pe fugă...
Ideea e că...
cu tipul ăsta...
poate că ar trebui să te relaxezi un pic.
Băieţii pot fi dificili, dar până la urmă îşi revin.
Mulţumesc, Adam. Noapte bună !
Zoey ?
Să ai o soră nouă e un lucru mare, dar nu-i aşa de rău.
Ştiu că eşti acolo, mizerie, eşti murdară, te scalzi în murdărie, dar vin după tine.
Salută-l pe prietenul meu, domnul aspirator.
Am făcut Ratatouille...
Frate, cum să gătesc dacă faci mereu curat ?
Cum să fac eu curat dacă tu găteşti mereu ?
Bună, Zoey !
Am ceva pentru tine.
Ai reparat-o.
Da, mi s-a părut că are nevoie de puţină atenţie, aşa că...
puţină lustruire, câteva şuruburi şi voilŕ.
Toţi băieţii m-au ajutat. Adam a ţinut-o în mână ca lipiciul să se prindă cum trebuie
vreo cinci ore.
S-a concentrat foarte mult.
E bine ?
E minunat.
Mulţumesc, Ted.
Cu plăcere.
Auzi, ar fi mai bine să mergi la culcare pentru că mâine dansezi în pauza meciului.
Poate că i-am judecat greşit pe băieţii ăştia.
Poate că sunt de treabă.
Sau poate că sunt de treabă pentru că aşa le-am comandat eu.
Nu ştiu, Humphrey.
Poate că mâine pot folosi telefonul
să anulez comenzile şi să-i las să se calmeze.
Am întârziat.
Sunt atâtea ingrediente în pasta de dinţi.
Silice hidratate. Cum adică ?
Şi care e diferenţa faţă de cele normale ?
Gata ! Grăbeşte-te !
Trebuie să mă grăbesc !
La o parte, Zoey ! Mă grăbesc !
Ai grijă ! Doar ce-am lustruit scările !
Sunt bine ! N-am nimic ! Am fugit !
Bună dimineaţa !
Pusesem la copt o pâine bogată în acizi graşi
dar a crescut mai mult decât mă aşteptam.
Nu ! De abia am făcut curat.
Te-am prins !
Fugiţi din calea mea, daţi-vă la o parte !
Lucrurile o iau rău razna.
Tipii cu jocurile video şi tipii murdari încearcă să cucerească teritoriul yoga.
Plecaţi de aici, e zona yoga ! Asta-i zona noastră.
- La o parte din drum ! - Aveţi idee cât de greu e ?
Mulţumesc !
Da, Rachel. Mă simt aşa de aproape de tine acum.
Mersi !
Trebuie să rezolvi asta.
Bine...
- Mersi ! - Nu o mai îmbrăţişa pe Rachel.
E în regulă.
Bine...
Faceţi loc ! Mersi ! Scuze !
Dacă nu aş crede în bunavoinţă chakrele mele ar trece printr-o criză cosmică acum.
Şi dacă pe mine nu m-ar preocupa că-mi stric părul şi-aş arunca un tub de cremă
hidratantă drept în faţă !
Dragoste şi lumină.
Trebuie să încetaţi toţi.
- Bine... - O, Doamne !
- Cred că nu e bine. - Da.
Ce-i asta ?
Încă o dată.
- Ai simţit asta ? - Absolut.
Faceţi loc ! Mă grăbesc !
Adam, mai încet !
Ce se întâmplă cu mine ?
Asta nu e bine deloc. Ce se întâmplă ?
E complet inadmisibil !
Băieţi, haideţi ! Îmbrăţişare de grup.
Apropo, ai vorbit cu băieţii din trupa de dans ?
"Oficial ne dăm remisia" ?
Ţi-am spus că se scrie cu litera "d" demisia.
- O clipă, vreţi să renunţaţi ? - Cred că dansul nu e pentru mine.
E prea tehnic. Viziunea mea artististică a fost complet anulată.
E mult mai greu decât mă aşteptam.
Sincer, cred că mai bine mă duc la orele de educaţie fizică.
Nu ! Competiţia de dans e astăzi. Nu puteţi renunţa.
Nu accept demisiile voastre. V-aţi luat un angajament.
Acum, alinierea.
Foarte bine. Cinci, şase, şapte, opt !
Din nou.
Ceva nu e bine.
E ca şi cum aici le sunt doar corpurile, nu şi sufletul.
Da, mi se pare puţin ciudat.
Şi nu ciudat ca muzica disco, ciudat în sensul rău ca brânza împuţită.
Ce comparaţie stupidă !
Dacă aş fi prietena voastră, v-aş sugera să renunţaţi acum, înainte
ca acei zombi robotizaţi să vă facă de râs, dar pentru că nu sunt, vă înving diseară.
- Are dreptate. - Da, are dreptate.
Pe poziţii !
- Poate că ar trebui... - Vrea să ne bată.
- Şi eu refuz să accept asta. - Poftim ?
Confundaţi stânga cu dreapta.
Serios ? Ai făcut... ?
- Ce faceţi ? - În partea cealaltă.
Ce faceţi ? Nu. Întâi stânga, apoi dreapta.
Nu ! Cealaltă e dreapta ! Apoi...
Cine e penibil acum ?
Cel puţin, trupa mea poate distinge stânga de dreapta.
Şi nu sunt o grămadă de ciudaţi care sar de colo-colo...
ca nişte căţei.
Dar, poate că asta e trupa pe care ţi-o doreşti.
- Jackson, aşteaptă ! - Scuze, Smartphone, trebuie să plec.
- Ceea ce s-a întâmplat acolo... - E treaba ta, da ?
Nu am nimic de zis.
Dar şi-a meritat-o, e o persoană groaznică. Ştim amândoi asta.
Ştiu exact ce fel de persoană e ea. Nu ştiu ce fel de persoană eşti tu.
De obicei, eşti foarte de treabă,
dar acum te-ai purtat cu ei exact cum îi tratează ea pe toţi.
Şi de tine ce zici ? Într-o clipă eşti drăguţ, în următoarea eşti rece ca gheaţa.
- Serios ? Chiar crezi că eu sunt schimbător ? - Da, cred.
Mă surprinde că spui asta.
Ştii ? Tot timpul m-am considerat genul de băiat direct şi sincer.
- Atunci de ce nu eşti sincer cu mine ? - Cu ce să fiu sincer ?
- Cu ce simţi tu ! - Sincer ? Nu ştiu ce simt.
Atunci, sărută-mă.
- A fost... - Nu ştiu... de ce am făcut asta.
Nu aşa mi-am imaginat lucrurile.
Uite, îmi pare rău. Pentru toată chestia asta.
Mai bine, las-o baltă.
Poate ar trebui să luăm o pauză.
O perioadă de timp.
Hai, hai, toată lumea la locuri !
Poate că ar trebui să oprim repetiţia de azi.
Da.
Oficial, am terminat cu tine.
Te închid pănâ când nu o să mai fiu nervoasă.
Ce mai vrei ?
În afară de faptul că nu aş vrea să te mai văd niciodată prin şcoala asta ?
Absolut... nimic.
A venit Rachel. Ne vedem la meci !
Uite, sunt o idioată. Am mers prea departe şi am distrus totul.
Şi-mi pare foarte rău.
Dar acum am trecut peste dependenţa mea cu aplicaţiile.
Trebuie să existe o cale să repar ce-am făcut,
vreau ca toată lumea să revină la normal.
Sunt complet de acord cu tine,
mai puţin cu partea când am încercat să dăm comenzi invers
Şi situaţia a ieşit mai rău... Aşa că...
Trebuie să ne gândim. Trebuie să existe o soluţie să reparăm ce-am făcut.
- O, nu ! - Ce e ?
Vânătorii de talente vin să-l vadă pe Adam jucând.
Problema e că el nu poate să joace.
Vor pierde în seara asta din cauza mea. Asta e serios.
De asta depinde viitorul lui. Trebuie să plecăm, haide.
Bine aţi venit la deschiderea noului sezon de baschet al echipei Huskies.
Echipei Huskies îi va fi greu să joace...
Mai ales că sunt nişte vânătorii de talente în tribune.
Deci, meciul din seara asta ar putea fi tensionat.
În ordine. Singurul pe care vi-l pot spune e: Distracţie plăcută !
- A spus distracţie plăcută ! - A distracţie, da, da.
Distracţia nu cred că o să mă ajute să intru la facultate.
Scuzaţi-mă, fetelor. Scuze.
Ascultaţi-mă cu atenţie. Vreau să mă asigur c-aţi înţeles.
Scuze, băieţi.
Învârtiţi-vă cât mai mult pe semicerc atacaţi şi aruncaţi la coş.
Scuze, mulţumesc.
Băieţi, trebuie să vă spun ceva.
Acum ? Adică... meciul începe în 6 minute. Deci...
Ştiţi şi voi. E o problemă de familie.
- Are legătură cu familia ? - Da.
- Bine. Băieţi, treceţi la încălzire. - Bine, am înţeles, dle antrenor.
- Ce-a spus ? - A spus: încălzirea !
Amatorilor.
- Ce ? - Ştiu că pare o nebunie, dar eu...
Ştiu că de obicei vrei să-ţi asumi responsabilitatea pentru tot, dar de data
asta nu e nevoie.
Nu, mamă, e adevărat.
De asta ai fost atât de concentrat, şi tu ai fost tăcut,
tu ai fost ordonat,
şi tu ai gătit mâncăruri exotice şi sănătoase.
- Ce ?! - Nu eu, ce ?!
- Şi mie mi s-a părut ciudat... - Că toate astea au cam dispărut dar...
Bine, băieţi, băieţi...
Îmi pare foarte rău.
Cred că nu eram pregătită pentru noua mea viaţă şi... v-am învinuit pe voi pentru tot.
Ideea e că vreau să repar lucrurile, dar nu ştiu cum.
Am nevoie de ajutorul vostru.
Bine, putem rezolva chestia asta.
Şi dacă descărcăm o altă aplicaţie ? Una care să aducă lucrurile la normal.
Da, ca una din aplicaţiile acelea de organizare.
Exact.
Apoi luăm telefonul, îl băgăm în apă şi-l scurtcircuităm.
- Da, şi apoi îl punem la microunde. - Avem unul în cancelaria profesorilor.
- Şi apoi îl băgăm în mâncare de câine. - Nu-l băgăm mai bine în mâncare de oameni ?
Haideţi, băieţi ! Este evident.
Avem un câine. Ce facem mereu ca să nu facă ce vrea el ?
Pe loc repaus ! Foloseşti comanda pe loc repaus.
Desigur. Pe loc repaus. Da.
Zoey, Zoey...
Tu nu controlezi băieţii cu o aplicaţie magică de pe telefonul smartphone.
- Eşti doar supărată. - Nu, mamă.
E pe bune. Bine, îţi demonstrez. Uite. Stai un pic să-mi iau telefonul.
E...
a dispărut.
Dle antrenor, dle...
Mă scuzaţi că vă deranjez, dar meciul începe în curând. Da ?
Desigur...
Trebuie să-mi antrenez echipa.
Să mergem.
Trebuie să găseşti telefonul ăla.
Unde e ?
E ultimul loc în care îmi amintesc că l-am avut.
După ce m-am certat cu Jackson, am venit aici...
- Şi m-am spălat pe faţă... - Mai era cineva aici ?
O, nu.
- Pare un telefon obişnuit. - Nu este.
Din cauza asta anonima aia are atâta succes.
Una din aplicaţii controlează băieţii, bine ?
Aplicaţiile astea pot face orice. Eu am una care face exerciţii la mate.
- Adică ai calculator ? - Da, e magic.
Bine. Invoc oficial regula că nu mai ai voie să vorbeşti. Bine ?
- Bine. - De acord.
Haide ! Ăsta are vreo 6 milioane de aplicaţii instalate.
Stai. Ce e asta ? "Ascultă şi supune-te."
"Modifică sunetele şi comenzile devin irezistibile pentru câinele tău."
- Ei da, despre ce vorbim aici ? - Ar trebui să pasăm colegului să arunce
- la coş. - Exact. Asigură-te.
- Scutură-te. - Ce faci ?
Bine.
Băieţi...
dansaţi ca nişte roboţi.
Şi voi, băieţi...
dansaţi cancan.
Lui Tripp nu-i place asta.
Ei bine, se pare că lucrurile au luat întorsături ciudate înaintea meciului.
Cele două echipe au început o competiţie de dans robotizat ciudat
în stilul anilor '80.
L-a luat.
Tuturor...
plecăciune în faţa mea.
- O, nu ! - Asta nu e de bine.
Ce ne facem ?
Simplu. Găseşte o cale să iei telefonul de la Taylor
înainte să transforme toată populaţia masculină
într-o grămadă de sclavi care să distrugă lumea pentru totdeauna.
Cred că ştiu cum o putem opri.
Ce se întâmplă ? E unul din flash moburile nebunatice ?
Îmi place aplicaţia asta. E genială.
Zoey ?! Bună !
- Cauţi cumva telefonul pierdut ? - Taylor, trebuie să te opreşti.
- Da ? - Crede-mă, aplicaţia asta...
nu rezolvă nimic.
Adevărul e că dacă-i forţezi pe băieţi să facă ceea ce vrei tu...
viaţa nu devine mai frumoasă.
Trebuie să-i laşi să fie ei înşişi...
şi să-i accepţi aşa cum sunt.
Ce sentiment frumos !
Serios, ar trebui să faci felicitări pentru o companie. Lasă-mă să mă gândesc.
Nu. Nu o să mă opresc. Adică,
nici tu nu te-ai oprit, nu-i aşa ?
Chiar crezi că e o coincidenţă că cel mai tare tip din şcoală,
care ar putea avea pe oricine, inclusiv pe mine, am spus-o. Ar alege-o...
- Pe fata asta ? - Nu !
Jackson, nu am folosit niciodată aplicaţia pe tine.
Doar atunci când m-ai sărutat şi-mi pare rău.
Şi acum vrei să mă opresc ?
După ce mi-ai întors toată lumea pe dos ?
Poate că ar trebui să-ţi întorc şi eu un pic lumea pe dos.
De ce nu te rostogoleşti ca un câine, antrenorule ?
Şi tu... urlă.
Şi tu...
Termină, Taylor !
Nu te lua de familia mea, ei nu au nicio vină.
Te rog, nu folosi telefonul pe ei.
- Foloseşte-l pe mine. - Dar nu funcţionează pe fete.
Fac orice vrei tu... Dă-mi comanda !
Imploră.
Gâfâie.
Şezi.
Scutură-te.
Rostogoleşte-te.
- Ce faci... ? - Sunt fratele tău... Suntem uniţi.
Nu, staţi !
Ştricaţi totul ! Înapoi.
Plecaţi de lângă ea.
De ce nu merge ?
Pentru că toată lumea ştie că un câine nu-şi trădează niciodată haita.
Apropo. Mascota aia de acolo nu e băiat.
Bum !
Nu !
Pe loc repaus !
Scuze.
Nu sunt foarte sigur că înţeleg ce s-a întâmplat.
Iar mâine cred că voi înţelege şi mai puţin.
Spune-le. Continuă, pur şi simplu.
Şi acum se termină ultimele secunde dinaintea primului meci al sezonului.
Începe meciul !
Să primim jucătorii cu aplauze ! Şi să înceapă un nou sezon
de baschet cu echipa Huskies !
- Da ! - Bravo !
- Da ! - Da !
Nu-mi vine să cred că am reuşit.
Deci... Crezi că astea vor fi amintirile mele din liceu ?
Viaţa mea fost distrusă de fata cea nouă cu Smartphonul ei cu aplicaţii magice ?
În fine.
Foloseşte-l. Câştigă tu concursul de dans.
Fii tu regina şcolii şi poţi avea exact tot ceea ce-ţi doreşti.
Ştim amândouă...
că nu exişti fără telefonul ăla.
Ştii ceva ? Hai să vedem.
Chiar l-ai distrus ?
Nu contează.
Viaţa contează mai mult decât un telefon.
Echipa Huskies domină meciul din seara asta.
Acceleraţi, ochii pe adversar !
Aşa, asta e !
Da !
- Şi Adam Thomspon marchează din nou ! - Cine e băiatul meu ? El e băiatul meu !
Să vedem dacă am înţeles bine. Am fost complet hipnotizat de o aplicaţie aiurea.
Îmi pare rău. Am făcut multe lucruri prosteşti din motive la fel de proaste, dar
adevărul e că... sărutul...
Am vrut s-o faci pentru că...
te plac.
Păi...
asta e bine...
pentru că şi eu te plac, Smartphone.
Aşadar, vrei să ieşim cândva ?
Nu.
De data asta vreau să fie cum trebuie.
Vreau să mergem la o întâlnire adevărată.
Scuze că întrerup finalul fericit, dar e rândul nostru să dansăm, aşa că...
Faceţi-i praf !
Super !
E prietena mea cea mai bună aşa că ai face bine să te porţi frumos cu ea pentru că
- vei avea de-a face cu mine... - Bine, Rachel...
Nu vrei să ai... Distracţie plăcută diseară !
Doamnelor şi domnilor ! E timpul să înceapă dansul !
Să încurajăm cu aplauze trupa de dans Varsity a liceului Westlake !
Bine, băieţi...
Mergeţi acolo şi faceţi tot ce ştiţi mai bine. Dansaţi cu inima, nu cu picioarele.
Distraţi-vă. Poţi face dansul maori...
Haka.
Mergeţi acolo şi fiţi voi, da ?
Haideţi ! Îmbrăţişare de grup.
Hai, dă-i drumul.
Asta a fost extraordinar. Vor fi greu de învins.
Bine. Acum să primim cu aplauze trupa de juniori Varsity a liceului Westlake.
Bine !
Puteţi s-o faceţi.
Avem un câştigător foarte clar !
Liceul Westlake are o nouă trupă de dans care va reprezenta această şcoală
la campionatul naţional de dans !
- Da ! - Da !
Asta-i fata mea !
Îi ia o grămadă.
Zoey, haide !
Nu e nevoie să ţipi, băiete.
Da, nu ne grăbim. Fetele au nevoie de mai mult timp să se pregătească.
Poftim ? Am auzit cumva că fetele se mişcă prea încet ?
Ia să vedem ce puteţi !
- Nu ! - Aşteaptă !
- Stai ! - Mai încet ! Serios !
- Haide ! - Mai repede !
Haide ! Haide !
Cum ţi se pare acum ?
- Hai, dragă, poţi. Haide, hai. Am fugit. - Serios ?
Traducere: Magda
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/p2 Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari