Incep deja! Lichidarile de stoc in moda DIFFERENTA.RO - E-SHOPUL DVS DE MODA
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Bine aţi venit în Zombieland.
Înapoi pentru câteva secunde? După tot acest timp?
Ei bine, ce pot să spun... dar vă mulţumesc.
Aveţi multe alegeri
când vine vorba de distracţie cu zombi,
şi apreciem că ne-aţi ales pe noi.
Aşadar, ştiţi că eschimoşii
au mai multe cuvinte pentru "zăpadă"?
"Aput", "Picsirpoq", "Qimuqsuq"...
Singurul motiv pentru care am supravieţuit în ultimii ani
este pentru că am ajuns să îi cunoaştem pe inamicii noştri însetaţi de sânge
mai bine decât pe noi înşine.
În timpul de când ne-am văzut ultima dată
zombi au evoluat,
aşa că le-am dat diferite nume.
Această doamnă este fugărită
de către cel mai prost zombi care există, noi îi spunem "Homer".
Într-o lume fără YouTube,
cine nu este distrat de către un "Homer"?
Din păcate, pentru fiecare "Homer",
există un "Hawking", de la Stephen Hawking.
Sau poate de la mai puţin realizată ca sora, Beatrix,
care mai are ceva creier ca să rezolve anumite lucruri.
Deschide, deschide!
Isteaţă fată.
Bine. Ultimul tip.
Ce a fost asta?
Bine, în regulă. Ei bine, de data asta,
să jucăm "Denumeşte acest zombi".
Alo?
"Ninja". Tăcut, mortal.
Primul lucru pe care îl auzi este propriul tău ţipăt.
Vă puteţi imagina cât de încântaţi am fost să descifrăm codul zombi.
Dar viaţa înseamnă mai mult decât doar supravieţuire.
De când am fost alungaţi de la vieţile noastre obişnuite,
am căutat un loc în care să mă stabilesc.
Vechiul meu prieten Tallahassee are o zicală: "Evoluează sau du-te acasă."
Nu este fraza care îl caracterizează, dar mi-a dat o idee.
De ce să nu evoluez...
şi să merg şi acasă?
Trăiască afurisitul de şef.
Sunt locuri mai rele
în care să intri.
Casa Albă.
Staţi, de ce trebuie să fie el preşedintele?
Ei bine, cred că aş fi fost un preşedinte al naibii de bun.
Aş fi pupat câteva mâini, aş fi speriat câţiva bebeluşi.
Ai fi adus puţină demnitate acestui birou.
- Mulţumesc. - Nu ai ceea ce îţi trebuie.
O să fiu eu preşedintele.
Şi o nominalizez pe Little Rock ca vicepreşedintele meu.
Aşadar, asta înseamnă că o să pot să fiu preşedinte
dacă tu o să fii ucisă de zombi.
Nu la asta mă gândeam
când te-am propus pentru post, dar tehnic, da.
Am o regulă:
Bucură-te de lucrurile mărunte.
Şi asta petrecem mult timp făcând
în aceste prime zile la Casa Albă.
Şi era o perioadă foarte specială,
făcând o casă după placul nostru.
La mulţi ani...
Aruncă în sus, nu direct către coş. În regulă. Super!
Wichita şi cu mine aveam propria versiune de fericire domestică.
Ei bine, nu chiar fericită, dar domestică cu siguranţă.
A căzut din nou legătura de la ochi a lui Abe?
Nu, nu a căzut. Am scos-o eu.
Este înspăimântător. Se uită fix la noi întreaga noapte.
Acea privire fixă a emancipat sclavii
şi a pus capăt Războiului Civil.
Ar trebui să fim recunoscători că se uită la noi.
Îţi aminteşti ce s-a întâmplat ultima dată când i-ai scos legătura de la ochi?
M-ai pus să dorm pe canapeaua Lincoln?
- Aşa este mai bine? - Mult mai bine.
Bine.
Te iubesc foarte mult, scumpo.
Eşti superbă.
Da, trebuie neapărat să-ţi găsim pe cineva.
Aici te înşeli.
Orice romantism care mai este în mine îi aparţine acestei "Bestii" de aici.
În regulă. Ei bine, atunci trebuie să găsim pe cineva pentru mine.
Asta n-ar trebui să fie o problemă,
atât timp cât eşti dispusă să te întâlneşti romantic cu zombi.
Aşadar, ce spui? Nu o să-mi găsesc niciodată un iubit,
nu o să mă mărit, nu o să am o familie?
Noi suntem familia ta, aşa că una din trei nu este rău.
Little Rock avea o dorinţă puternică de a pleca din cuib.
Şi să spunem că Tallahassee
nu era cea mai înţelegătoare figură paternă.
Little Rock!
Dar la bine şi la greu,
eram o familie.
Şi pentru prima dată de la apariţia virusului,
locuiam undeva cu adevărat în siguranţă,
făcând ca fiecare dimineaţă să se simtă precum... Ei bine, dimineaţa de Crăciun.
Alo?
Crăciun fericit!
- Hei, Tal. - Moş Crăciun.
Ce îţi doreşti de Crăciun, fetiţo? Un ponei?
Nu. Aş vrea să nu îmi mai spui "fetiţă".
Ei bine, din punct de vedere tehnic, eşti mică şi eşti fată.
Ei bine, eu nu sunt o fetiţă, Moşule, dar ştii ce mi-ar plăcea?
Nu-mi pasă deloc ce ţi-ar plăcea.
Nu vreau să par prea sentimental,
dar acele zile de la adresa din Pennsylvania Avenue numărul 1600
este posibil să fi fost cele mai grozave zile din viaţa mea,
şi aici includ şi perioada de dinaintea zombilor.
Staţi puţin.
Dumnezeule. Nu.
Un exemplar de Tolkien, în prima ediţie şi ai scris în el.
Chiar acolo este numele meu, unindu-se cu această hârtie perfect conservată.
Mulţumesc. Este şi numele tău.
Nu te-ai oprit. Mulţumesc foarte mult.
Este emoţionant.
Hei, ştii, nu am găsit hârtie de împachetat,
dar nu-ţi face griji pentru asta. Rupe ambalajul.
Nu contează. Este doar o pictură cu Taft.
A fost cel mai gras preşedinte al nostru, aşa că a rămas mult,
dacă aveţi nevoie de hârtie de împachetat.
Columbus, nu am primit nimic de la tine.
Exact ce-mi doream. O altă armă.
Hei, ei bine, nu este doar o altă armă. Este un Colt calibrul 45.
Şi nu doar un Colt calibrul 45. Al Regelui.
- Al Angliei? Danemarcei? Din Lichtenstein? - Există un singur Rege.
Elvis Aaron afurisitul de Presley, cel mai grozav care a trăit vreodată.
Regele regilor.
I-a dat arma asta lui Nixon când a vizitat Casa Albă,
iar eu ţi-am dat-o ţie, încărcată şi cu siguranţa pusă.
Da, obişnuia să tragă cu acest Colt în curtea din spate.
În palatul Regelui, Memphis, Tennessee.
- V-am spus despre Graceland? - De 100 de ori.
Ei bine, o să mergem acolo împreună într-o bună zi.
Ştii? De fapt, o să mă duc să trag cu arma asta chiar acum.
Cred că am văzut nişte zombi la bazinul de apă din curte.
- O să vin şi eu. - O să mă duc singură.
- Este Crăciunul. - Nu este naibii Crăciunul.
Este 17 noiembrie.
Little Rock era la vânătoare,
dar după oameni de vârsta ei.
Şi chestia este că erau acolo afară.
Noi doar ne-am asigurat să stăm la distanţă.
Ceea ce ar fi cam nasol dacă tu ai fi cel blocat în cuib.
Dumnezeule, asta este înspăimântător, dar complet nerealist.
Hei, o să fie în regulă.
Aş vrea să nu-mi mai amintească de mine atât de mult.
Hei, haide. Ce este în neregulă cu tine?
Nimic.
În regulă. Nu voiam să fac asta acum.
Bine. Uite, tu întotdeauna spui că eu acţionez prea în siguranţă,
şi ştiu că în ultima vreme am intrat într-un fel de rutină.
Aşa că m-am gândit: "Ce modalitate mai bună de a condimenta lucrurile decât să"...
Să ne căsătorim?
Da, ei bine, voiam să spun "Să ne căsătorim". Ura!
- Ăla este diamantul Hope ~speranţă~? - Cu siguranţă sper că este.
Vreau să fii Miss Ohio. Sau mai degrabă doamna Ohio.
Asta este incorect. Ştii ce părere am despre asta.
- Ce? - Am discutat despre asta.
După experienţa mea limitată, dar absurd de dureroasă,
cei căsătoriţi fac un singur lucru.
- Ce, se ceartă? Facem deja asta. - Divorţează.
Nu ne văd pe drumul ăsta.
Adică, unde am putea să găsim avocaţi?
- Nu ştiu ce să spun. - Ei bine, nu spune nimic încă.
Bine? Este vina mea. Ştii, te-am forţat să răspunzi pe loc.
Doar gândeşte-te la asta, şi spune-mi când eşti pregătită.
Totul se va rezolva exact aşa cum trebuie.
Hei, Buttercup. Ce este în neregulă?
Ai băut prea mult lichior de ouă aseară?
- Veşti proaste. - Veşti proaste?
Ei bine, ştii ce anulează veştile proaste? Veştile bune.
Astăzi este ziua în care Wichita spune...
"Adio".
"Dragi C şi T, ne pare foarte rău că plecăm.
Ne pare rău, nu ne pricepem la biletele de despărţire. W şi LR."
Ei bine, da. "Nu ne pricepem la biletele de despărţire"
este puţin spus.
Ştii, o să se supere foarte tare pentru chestia asta cu "Bestia".
Ei bine, ar trebui să înveţe să nu se mai ataşeze atât de lucruri.
Să nu te ataşezi niciodată. Îţi aminteşti?
Asta a fost problema cu Columbus,
s-a ataşat prea mult.
Ei bine, cu Tallahassee, este ca şi când...
- Se crede tatăl meu. - Sigur.
Dar eşti foarte norocoasă că nu ai un iubit.
L-ai văzut folosind beţişoarele de ureche?
Curăţatul de dinainte de culcare durează o oră.
- Opreşte-te. - Ce? Dumnezeule, îmi pare rău.
Nu, opreşte-te! Opreşte!
Namaste.
Bună.
Plecarea Wichitei m-a lovit precum un foc de armă.
Aşa că, după săptămâni în care mi-am plâns de milă,
m-am gândit că puţină terapie
ar putea să mă facă să o uit.
Nu este ca şi când am vrut să încep imediat
planurile de nuntă sau aşa ceva. Nu sunt nebun.
Şi oricum, cine vrea să să căsătorească iarna? Primăvara, sigur.
- Cu toate că părul meu şi umiditatea... - Dumnezeule!
Omule, nu mai pot să ascult rahatul ăsta.
- Dumnezeule, a trecut mai mult de o lună. - Da, îmi lipseşte.
Bine, îţi mai dau o zi să plângi pentru asta,
apoi trebuie să-ţi revii naibii din asta.
Întreaga idee asta a ta cu "să ne găsim o casă" ne-a făcut slabi.
Şi prin noi, mă refer la tine.
Este timpul să ne îmbărbătăm şi să plecăm din nou la drum.
Şi prin noi, mă refer la mine.
Acolo este locul meu.
Singur. Lupul singuratic.
- Eşti binevenit să mă însoţeşti. - Dar când or să se întoarcă...
- Nu o să mai fim aici. - Nu or să se mai întoarcă niciodată!
Mă descurc eu.
Nu, nu, nu, nu, nu, nu.
Bine.
Da, a fost bine. Ai tras în sticla cu alcool cu arma.
Nu e rău deloc, nu?
Nu. Nu e rău, dar cu siguranţă nu este UDZA.
UDZA, asta înseamnă "Uciderea de Zombi a Anului".
Precum un drogat în căutarea unui drog mai puternic,
Tallahassee nu mai este fericit cu Uciderea de Zombi a Anului.
Titlu care, dacă ţinem socoteala,
tocmai a fost câştigat de Dave Sanderman din Riverside, Iowa.
Poate vreţi să puneţi jos bomboanele Milk Duds pentru asta.
Eşti mort, zombi!
Porcule!
Felicitări, Dave.
Nu ţi-am mai spus asta până acum.
De fapt, nu am mai spus nimănui.
Dar am sânge de american nativ care îmi curge prin vene.
- Acum? - Da. Acum.
Mai exact, sânge de indian Blackfoot. Cei mai liberi oameni din istorie.
Pe la mijlocul anilor 1.800, cutreierau câmpiile,
nu aveau case, nu aveau legi, nu aveau bunuri,
nu aveau căpetenie căruia să i se supună, nu aveau soţii de care să asculte.
Ei ascultau...
de chemarea bizonilor.
Şi vânau acei bizoni
mânând cireada să cadă de pe stâncă ca să moară.
Măreţul salt al bizonilor.
Nu ştiu de ce nu am spus nimănui despre sângele meu de indian Blackfoot.
Cred că este un mic secret sacru.
Sincer, tu eşti prima faţă palidă
în care am încredere cu adevărat,
pentru că m-ai susţinut întotdeauna.
Îţi pasă şi asculţi. Asculţi cu adevărat...
Decât dacă nu sunteţi într-un cinematograf 4D,
nu am cum să vă comunic
cât de rău miroase tărâmul zombilor,
motiv pentru care îmi plac lumânările atât de mult.
Astăzi, poate un miros rece de turtă dulce
sau o aromă de Bahamas.
Dumnezeule! Iartă-mă, te rog. Este imitaţie de blană!
Dumnezeule. Îmi pare foarte rău. Credeam că eşti un...
- Ai crezut că sunt un zombi? - Da. Desigur. Un zombi.
Dumnezeule, nu. Nici măcar nu mănânc carne.
Sunt vegetariană. De fapt, vegană.
- Îmi pare rău. Bună, eu sunt Columbus. - Madison.
- Bună. Mă bucur să te cunosc. - Şi eu mă bucur să te cunosc.
În regulă. Ne îmbrăţişăm. Atât de curând. Mă bucur să te cunosc.
Este plăcut să ating un om.
- Nu mă băgaţi în seamă. - Salut.
Pot să-mi recuperez corpul? Salut, scuze.
El este Tallahassee. Ea este Madison.
- Madison, Tallahassee. - Este tatăl tău?
Pentru Dumnezeu, prietenul mai arătos, puţin mai în vârstă.
- Drăguţ. - Locuieşti aici?
Nu, Paul Blart. Locuiesc într-o cameră frigorifică în Pinkberry.
Ţine zombi afară, cu toate că este cumplit de rece.
Te-ai gândit vreodată să opreşti curentul în camera frigorifică?
Nu am găsit comutatorul nicăieri.
Sper doar să se termine curentul electric.
Este uimitor. Atât timp cât plouă, barajul ne dă curent electric.
Se pare că nu şi curent cerebral.
Simt că mă judeci prea repede.
Simt o vibraţie potrivnică din partea ta.
- Serios? - Dumnezeule. Din nou am simţit asta.
- Da, am văzut asta. - Şi asta doare, bine?
Mă pricep foarte bine la supravieţuire.
Port cu mine un spray paralizant oriunde mă duc.
Şi pot să alerg foarte, foarte rapid.
Probabil pentru că am făcut hot yoga şi SoulCycle.
Cardio! Îmi pare rău, fac şi eu mult cardio.
De fapt, este regula mea numărul unu, ceea ce este specific unui tocilar.
Dar am o listă de reguli pentru a supravieţui în tărâmul zombilor.
- Serios? - Da.
- Şi eu am! - Ai o listă de reguli...
- Pentru a supravieţui în tărâmul zombilor? - Ale mele sunt în general
să rămân în camera frigorifică.
Ştii, de fapt, noi am făcut o tabără
puţin mai încolo, la Casa Albă.
Casa Albă? Dumnezeule.
Vrei să vii să stai cu noi?
- Mi-ar plăcea asta. - Super.
Bine. Câte reguli ai?
- Vrei să ştii despre regulile mele? - Vreau să le aud pe toate.
- Bine, regula numărul 2 e focul multiplu. - Focul multiplu.
- Focul multiplu, da. - Te-am împuşcat multiplu.
M-ai nimerit. Sunt ucis.
Bine, da, ştiu ce gândiţi.
Ea nu este deloc genul meu.
Dar după ce Wichita mi-a frânt inima,
eram încântat să vorbesc cu cineva
care mirosea ca o lumânare parfumată, şi nu a whiskey şi praf de puşcă.
Aşadar, Wichita şi Little Rock au plecat.
Suntem din nou doar noi, băieţii. Ştii, burlacii.
Tipul ăsta. Ştii, face mizerie.
Ceea ce mă aduce la regula numărul 53, şerveţelele dezinfectante.
Da.
Nu pot să cred că păstrezi toate chestiile astea în mintea ta.
Mulţumesc.
- Este uimitor. - Mulţumesc.
- Ştii, eşti foarte norocos. - Ce?
Că ai găsit pe cineva atât de inteligent care să aibă grijă de tine.
Da, cei mai mulţi de vârsta ta, sunt părăsiţi şi rămân singuri,
şi asta poate fi foarte trist.
Da. Sunt foarte norocos.
Hei, putem face o mică şedinţă în Biroul Oval?
Da, sigur.
Băieţi, nu-mi vine să cred
că suntem în Casa Albă. Este foarte întâmplător.
Trebuie să scapi de tipa asta. Ştii de ce este încă în viaţă?
Pentru că zombi mănâncă creier, iar ea nu are!
În regulă? Nu contează,
pentru că plec cum răsare soarele.
- Columbus? - Da?
Poţi să-mi faci turul de prezentare?
Asta este Biroul Oval.
De ce i se spune aşa?
- Eşti pregătită? - Tu eşti pregătit?
- Şi eu sunt pregătit. - Sunt pregătită.
- Grozav. - Şi eu.
- Să mergem. - Este amuzant.
Da, este grozav. Încearcă să nu vorbeşti cu el.
Bine.
Principala atracţie.
Dormitorul Lincoln.
Şi, crezi sau nu, Lincoln n-a dormit nici măcar o dată aici.
De fapt nu voiam un tur de prezentare, prostuţule.
- Ce? - Bună.
Bună.
- Care este problema? - Nu ştiu.
- Nu crezi că sunt drăguţă? - Da, eşti foarte drăguţă.
Eşti drăguţă precum "fata din apartamentul 406".
Doar că... mă simt puţin vinovat.
Datorită lui Iisus?
Ştiu cum putem să ocolim asta.
- Nu, nu. Eu... te rog. Nu pot. - Bine, uite,
am fost singură într-o cameră frigorifică ani de zile.
Aşa că fie facem asta chiar acum,
ori o să trec peste neplăcere şi o să-l regulez pe tipul bătrân.
Bine.
Dumnezeule! Eşti foarte "fierbinte"! Dumnezeule!
- E din cauza umidităţii. - Da!
Dumnezeule...
Nebunie, cu siguranţă nu tăcere.
Da!
Rahat!
Îmi pare rău, cremenea lui Washington este veche.
Este un cadou pentru Eisenhower de la Împăratul Japoniei.
Atins...
- Am auzit un zgomot ciudat. - Da.
Şi eu am auzit zgomote ciudate.
Da. Eram noi care făceam sex.
Regula numărul unu. ~cardio~
Da, poate regula numărul 32 pentru ea. ~Bucură-te de lucrurile mărunte~
Ce? Hei.
Bine. Eşti pregătit?
- Acum! - Bine, să mergem. Haide.
La naiba. Rahat.
- Iubitule, am venit acasă. - Dumnezeule, te-ai întors.
Adică, te-ai întors, indiferent. Este în regulă.
Nu rămân. Am venit să iau arme.
La ora 1:00 dimineaţa?
Da, după ce ai lipsit o lună.
Little Rock a plecat.
Era grozav. Era foarte plăcut să fim din nou pe drumuri.
Şi noi ne-am distrat foarte bine aici, nu-i aşa? Împreună.
Am luat cu noi pe cineva nou. Un băiat.
Este cu vreo doi ani mai mare decât Little Rock,
şi este din Berkeley.
Berkeley?
Nu-ţi face nicio grijă
- Ai spus Berkeley? - Da.
Berkeley, la naiba?
Pentru că fiecare lucru mărunt
Cântă la chitară.
Taci naibii imediat!
Ştiu ce eşti pe cale să-mi spui.
Se întâlneşte romantic cu un muzician!
Haide, nu crezi că exagerezi puţin?
Da. Da. Nu, este posibil să reacţionez exagerat.
Îmi... îmi pare rău. Ai dreptate.
Continuă.
Şi este un pacifist.
A supravieţuit cu o politică strictă
de evitare a conflictelor, precum Gandhi.
Nu!
Papuci, sandale, lăstari de grâu!
Mingi afurisite de baschet!
Nu, eu serios... nu am nimic împotriva pacifiştilor.
Vreau doar să-i bat măr.
Asta este mesajul meu către tine
Adică, ai o voce foarte frumoasă.
- Mulţumesc foarte mult. Mulţumesc. - Da.
Hei, ai auzit vreodată de locul ăsta, Graceland?
Elvis a fost un escroc. I-a jefuit pe negri.
Eu... nu ştiu. Doar că întotdeauna mi-am dorit să merg acolo.
Da, şi eu. Da.
- Ar fi grozav la Graceland. - Da. Da, ar fi grozav.
Am insistat că era o idee proastă,
aşa că am făcut ceea ce nu fac niciodată cu ea, i-am spus "Nu".
Puteţi să ghiciţi ce s-a întâmplat în continuare.
A lăsat un bilet, apoi a plecat la drum.
Mai vede cineva ironia din asta?
Băieţi, sunt foarte îngrijorată.
Călătoresc tocmai până acolo,
şi tot ce au este o afurisită de chitară.
Da, cu intenţia de a nu lovi cu ea pe cineva.
Ştii, pentru că este hipiot.
Ar trebui să-i ucidă pe morţi...
- Nu să-i urmeze.. - Dumnezeule.
Se petrece ceva acolo.
- Ce? - Berkeley ne-a spus
despre un nou tip de zombi
care este mai puternic, mai rapid,
mai mortal şi mai bine adaptat la vânătoare.
Ce? Îmi pare rău, dar asta sună ca ceva inventat.
Adică, dacă vrei să venim cu tine, spune-ne doar.
Sincer, m-am întors pentru arme şi muniţie.
Haide. Nu ne mai implora. O să facem asta.
Ştii, asta este doar din vina ta.
- A mea? - Dacă nu ai fi îndepărtat-o...
Ei bine, nu este aşa, nu.
Nu am fugit doar eu de el.
Şi ea a fugit de tine.
Ce?
Tu... eşti bine intenţionat, dar eşti...
cam autoritar.
Sigur. Eu sunt autoritar?
Nu mai este copil.
Da, nu este copil, dar nu ştiu,
pare că are nevoie de noi.
Indiferent. O să mergem după ea.
Plecăm când răsare soarele.
Imediat ce o să fie în siguranţă, o să plec.
Aşadar, fără la revedere, precum...
- Da, sunt groaznică la biletele. - Un bilet aiurea.
Da, ştiu. Ai spus asta în bileţel.
Eu...
Este posibil să fi reacţionat puţin exagerat.
Adică, cererea în căsătorie m-a speriat.
Ştii ce încerc să spun.
Dumnezeule. Îmi pare rău.
Şi ştii cât de greu îmi este să spun asta,
pentru că urăsc femeile care îşi cer întotdeauna iertare
pentru lucruri pentru care nu au nevoie să-şi ceară iertare.
Dar în acest caz, îmi pare foarte rău.
Ei bine, mulţumesc. Asta înseamnă foarte mult.
Nu ştiu. Poate asta ar putea fi precum...
Un punct de cotitură pentru noi.
Da, poate.
Columbus, te întorci în pat?
w.w.w.s.u.b.t.i.t.r.a.r.i.n.o.i.r.o
Dumnezeule.
Adică...
Mă bucur că am avut această mică discuţie. Un adevărat punct de cotitură.
Bună.
- Ea este sora ta? - La naiba.
Cu siguranţă nu ai nevoie de niciun ajutor.
- Nu, mă descurc. - Super.
S-a întors Bestia.
Abia aştept să-mi pun mâinile în spatele...
Ce naiba?
Nu, nu, nu, nu, nu.
Nici vorbă ca acel minivan GD să meargă la Graceland,
căminul celui mai bun automobil american,
Cadillacul Fleetwood al lui Elvis din 1955 cu motorul Series 60.
Nu. Ştii, este nevoie de un bărbat adevărat ca să conducă un Cadillac roz.
Mi-am făcut singur regula asta.
Dacă mă gândesc mai bine, la naiba cu asta,
regulile sunt pentru fătălăi. Nimic personal.
Cum ar putea să nu fie? Asta mă caracterizează.
Da, ai dreptate. A fost personal.
Da. Haide, o să fie în regulă.
Chiar şi Tallahassee ştie
că nu poţi alege ce ţi se oferă când n-ai nimic.
Vehicule cu baterii care funcţionează şi piese de schimb
sunt mult mai rare în zilele noastre,
datorită anilor de neglijare şi a uzurii.
Oglindă rabatabilă.
Nu mai putem să fim mofturoşi.
- Faceţi loc. - Ce? Bine.
- Aşa. - Bine.
- Asta nu s-a întâmplat niciodată. - O să deschid eu portiera.
Mă descurc. Eu o să mă întind în spate.
Prinde.
La naiba. Mă descurc!
Ce naiba?
- Rahat. - Ce?
- Bună! - Bună.
O lăsăm
la un adăpost de animale, sau ceva de genul ăsta?
Haide, este o fiinţă umană.
Bine? Nu o să o lăsăm aici singură.
Da, nu putem să o lăsăm aici pe iubita lui Columbus.
Bine.
Un minivan. Super.
Nu o să mă simt vinovat pentru asta.
M-ai părăsit în cel mai dureros mod posibil.
Ţi-ai revenit rapid.
- Ei bine, mulţumesc. - Mă puteţi ajuta?
- O să fac eu asta. - Bine.
- Este grea. - Nicio problemă.
- Mulţumesc. - Haide, urcă în maşină.
Bine. Eşti foarte amabil.
Regula numărul 7 Călătoreşte cu bagaje puţine
Makkapitew, Askuwheteau, Sunukkuhkau...
Are un atac cerebral?
Încerc nume de indieni Blackfoot,
aşa că taci din gură sau te întorci în camera frigorifică de la mall.
Bine.
Nu ţi-am spus. Ne-am cunoscut la mall.
Da. Acolo locuiam.
Precum în "Dawn of the Dead".
Ultima dată când am verificat, era după "acropolipsă".
Eta foarte trist când vine "acropolipsa".
Da, ştiu.
Madison, poţi să-mi aminteşti, când ne-am întâlnit prima dată,
ai îndreptat arma spre mine şi mi-ai furat maşina?
Nu. Când ne-am întâlnit prima dată,
ţi-am spus că eşti foarte inteligent.
- Da. - Apoi am făcut sex cu tine.
Aşa este. Asta ai făcut.
Călătorie cu maşina! Pornim!
Asta o să fie un drum lung.
Ador mirosul de praf de puşcă dimineaţa.
Mie îmi place mai mult uleiul de patchouli.
Tu nu... Nu ai marijuana, nu-i aşa?
Întotdeauna mi-am dorit să fumez multă marijuana.
Arăt ca genul de persoană
care să aibă marijuana la el?
Nu. Eu... Asta... Îmi pare rău, asta a fost...
Da!
- Desigur că am. Ador marijuana. - M-ai păcălit aici.
- Uite. Adică, uită-te la mine. - Da.
Vreau să spun că este foarte plăcut să ai lângă tine o altă femeie.
Da.
Ca să vorbim despre relaţii.
- Reţete culinare. - Inele.
Dumnezeule.
- Dumnezeule. - Rahat.
Ştiu! L-am găsit în sertarul noptierei.
Cred că i-a aparţinut Primei Doamne sau...
Ştii ceva? Cred că ai dreptate.
Chiar i-a aparţinut Primei Doamne.
Ei bine, cred că i-a fost oferit Primei Doamne,
dar ea l-a refuzat fără suflet.
Ce tâmpită ar refuza un asemenea inel?
Poate o tâmpită care nu voia să fie legată.
Ancorată. Legată cu lanţuri de ceva imobil.
- Rahat. Eşti în regulă? - La naiba!
Am uitat de regulă cu centura de siguranţă.
Aşadar, ştie regulile?
Da, i-am spus câteva dintre ele.
- 73. Sunt mai multe? - Nu, astea sunt toate.
- Trebuie să verific asta. - Voi v-aţi petrecut
mult timp împreună, nu?
Asta este drăguţ.
Sunteţi drăguţi împreună. Îmi place.
Asta arată promiţător.
Regula numărul 18 Exerciţii de flexibilitate
Este foarte flexibil.
Da, asta este grozav la el. Se apleacă foarte mult.
Ohio, când termini cu aia...
Ce? Da.
Ce? Nu. Nu, nu, nu.
Nici vorbă. Idee fără şanse de succes.
Ştii ce simt eu pentru clovni.
- Nu, nu aia. - Ce?
Asta.
Arată bine.
Pot să văd şi eu?
Da. Poftim. Da.
- Bătrânul este foarte mic. - Poţi să vezi asta?
Cum-se-numeşte, eşti foarte mic.
Acum nu eşti. Acum eşti.
Acum nu eşti.
Micuţ. Mare. Micuţ!
- Este adorabilă. - Da. Sunt norocos.
Micuţ. Mare. Micuţ.
Exagerezi, bine?
Madison nu este un lucru real.
A fost ceva de circumstanţă. Nu au fost alte opţiuni.
Ai putea să spui acelaşi lucru şi despre noi.
- Ce? - Circumstanţă, lipsă de opţiuni.
Serios? Chiar crezi asta?
Cu toate astea, păreţi a fi suflete pereche.
Destinaţi să împărtăşiţi gânduri intelectuale profunde.
Poate că ai dreptate, poate suntem suflete pereche.
Bine? Pentru că este de treabă, în regulă? Şi eu sunt de treabă.
Şi tu nu eşti. Tu eşti rea.
- Indiferent. Nu sunt rea. - Ba da, eşti rea.
Ei bine, sora mea lipseşte. Ar putea să fie moartă, din câte ştiu.
Iar tu te culci cu o oarecare de 21 de ani.
Aşa că dacă vreau să fiu rea, o să fiu rea, naibii.
Nu am încălţările potrivite pentru asta.
Ai putea să împrumuţi o pereche din sandalele mele cu curea.
Serios?
Glumeai. Tu... Ea glumea... Voi sunteţi foarte sarcastici.
Da, nu sunt amabili. Îmi pare rău pentru asta, Madison. Încearcă doar să-i ignori.
- Da. Da. Ignoră-ne. - Te rog, Dumnezeule, ignoră-ne.
Vezi? Rea.
În regulă!
Despre asta vorbesc.
În cele din urmă o să călătorim cu clasă.
Am petrecut cu formaţia 3 Doors Down într-unul din asta. A fost foarte...
Rahat.
Ce?
Omule, devenim buni la asta.
- Columbus. - Tallahassee.
- Capota este la ora 12. - Da.
Portbagajul este la ora 6. Tu o să fii ochii noştri.
Hei, nu vă faceţi griji, prieteni.
Lor le este mult mai frică de noi decât noi de ei.
Dumnezeule, asta nu este adevărat nici măcar pe departe.
- Ei bine, ce fac? - Ştii cum majoretele...
- Formează o piramidă? - Da.
Şi cele trei de la bază formează baza piramidei?
Da.
Nu-mi pasă absolut deloc ce faci, doar să nu-mi stai în cale.
Bine, ora 8. Ora 8.
Ai spus că în faţă este ora 12? Să fiu al naibii. Scuze. Ora 2.
11! 11! 7,30!
Ora 6. 6!
O să mă ocup eu de cel de la ora 6.
Rahat. 1,15.
1,30, 1,20.
Se deplasează în direcţia aia.
De ce toată lumea strigă numere?
11!
- 12! - 6!
Ora 2!
8.
- Ora 6. - Rahat.
Ora 1. 6,30.
10! 8!
- 8! - Rahat.
Rahat!
- Neplăcut! - Mulţumesc.
Cu plăcere.
Ora 1! 2,30.
3! 1!
Bine. Mă ocup eu de cel de la ora 3.
Exact la timp, Columbus.
Ora 1! 10,30!
11! 11!
De fapt, ştiţi ceva? Este un "Homer".
Anulaţi! Anulaţi la 11. Nu irosiţi un glonte.
- "Hawking"! "Hawking"! - Ce? Rahat!
Ura!
- Încearcă să mă muşte! - "Ninja"! "Ninja"!
Dumnezeule!
M-ai salvat.
În regulă. Linişteşte-te.
- Hei, Tal, ora 1. - Scuză-mă, Isteaţo.
Nu am terminat încă.
Ce naiba?
Regula numărul 2 Foc multiplu
A încercat să se ferească de gloanţele trase de mine, nenorocitul.
Asta a fost primul nostru T-800,
numit după Terminator, naibii.
- Tal? - Da?
T-800 era o specie mutantă de zombi,
mai puternici, mai mortali şi mai greu de ucis.
Unu plus unu fac doi în continuare, nu-i aşa?
Regula numărul 2 Foc multiplu de oricâte ori este necesar
Erau prădători de top, în vârful lanţului trofic.
Foarte determinaţi şi neobosiţi precum tizul lor,
odată ce se fixau asupra unei ţinte,
T-800 nu se opreau de la nimic ca să-şi devoreze prada.
Ce Dumnezeu?!
Văzând cu proprii ochi acel T-800
era şi mai îngrijorător
ştiind că Little Rock era acolo afară
cu nimic altceva decât un hipiot şi o chitară.
Ca o piatră care se rostogoleşte
Bine. Cântecul ăsta este uimitor.
Tu l-ai compus?
Asta a fost o întrebare prostească?
Îmi pare rău, aveam 11 ani când zombi au preluat controlul.
Nu este o întrebare prostească.
Râdeam pentru că tu crezi
că aş cânta vreun cântec cretin de succes.
Desigur că eu l-am compus.
Dacă îţi place asta,
atunci sigur o să-ţi placă şi ăsta.
Dar este încă în lucru, aşa că să fii blândă.
Dacă plec mâine de aici
O să-ţi mai aminteşti de mine?
Probabil că merg înainte...
Un poem de Tallahassee.
Călătorind către Graceland În confort şi cu stil
Acel Pontiac Trans Sport Poate să mă pupe undeva
- Foarte bine! Foarte bine. - Pornim, dragă!
Să mergem să-l vedem pe Rege şi să mergem să o luăm pe Little Rock!
- Noi... tocmai am devenit... - Mai scunzi?
Opriţi, cauciucurile vor fi distruse
Eu spun să luăm maşina de clovni.
Nu, nu, nu. Nu! Nu ne-am înţeles aşa.
Fără clovni, naibii!
În clipe de mare dezonoare, ca astea,
vechii războinici samurai trebuiau să-şi facă seppuku,
sau ritualul de sinucidere prin eviscerare.
Mama a avut o maşină ca asta.
- Şi a mea la fel. - Şi a mea la fel.
Minivan afurisit.
Înapoi pe drum, ura!
Întotdeauna mi-am dorit să încep o afacere
în care străini să ia cu ei în maşina lor străini,
pentru bani.
Să zicem că eşti foarte beat şi că ai nevoie să te ducă cineva acasă cu maşina.
Intri pe internet
şi te urci în maşina unui străin.
Şi te duce oriunde vrei să mergi.
- Da. Care apoi te ucide. - Da.
Ar avea guma de mestecat sau... acadele.
Exact asta m-au învăţat părinţii mei.
Îmi spuneau: "Dacă un străin îţi oferă gumă de mestecat sau bomboane,
urcă-te în maşina lor." O idee grozavă.
Dacă încearcă să te ucidă,
poţi să ai un sistem de puncte prin care poţi să-i notezi.
Dacă încearcă să te ucidă, le spui "Primeşti zero puncte."
Dar dacă nu încearcă să te ucidă, le spui "Primeşti cinci puncte."
Madison, cred că este o idee foarte bună.
Asta este... Nu, nu pot vedea asta decurgând rău.
Tot ce spun este că industria de taxi are multe probleme.
Eşti în regulă?
Cred că îmi este foarte cald. Îmi este cald.
Da?
Sunt obişnuită să stau în camera frigorifică tot timpul.
- Să-mi scot asta. - Da. Sigur. Asta are logică.
Mă simt ciudat. Limba mea...
Limba mea... limba mea...
Hei, şefu'? O să vrei să opreşti maşina.
- Nu. - Opreşte.
Ne deplasăm şi avansăm bine.
Opreşte!
- Da. - Bine. Bine.
Vomă.
Hei, nu ştiu, poate o să-şi revină.
Ce vrei să spui? Tu eşti cel care spune "să nu ne asumăm riscuri".
Aşadar, cine vrea să facă onorurile?
Adică, personal, nu m-ar deranja,
dar nu aş vrea să-mi spuneţi că sunt egoist.
Hei, haide. Este o fiinţă umană raţională. Bine?
Este o fiinţă umană.
Uite, ştiu că sunteţi îndrăgostiţi, sau ceva de genul ăsta,
dar peste două minute o să devină...
un zombi, nu un velociraptor. Şi este lucrul corect de făcut.
Dacă iubeşti pe cineva, îl împuşti în faţă
ca să nu devină un monstru care mănâncă carne.
Ştiu.
Are dreptate.
Poate este timpul ca tu să fii personajul principal din "Brave Little Toaster".
Se spune că atunci când se întâmplă ceva rău,
ai trei opţiuni:
Laşi ca asta să te definească, să te distrugă sau să te întărească.
E timpul să-l învăţăm pe Lennie despre iepuri.
Nu! Nu veni cu mine! Nu veni cu mine!
Madison, Madison, te rog.
- Madison, te rog. Te rog, te rog. - Nu mă răni!
- Nu, nu, nu! - Aşteaptă. Ascultă-mă!
- Te rog. Aşteaptă. - Nu, nu, nu!
- Madison, aşteaptă. - Sunt un monstru.
- Te rog, te rog.
Ascultă. Realizez că nu ne cunoaştem foarte bine.
Adică, ei bine, ne cunoaştem în sensul biblic, da.
Dar cred că eşti o persoană grozavă.
Ei bine, nu acum.
Îmi pare rău.
Mulţumesc.
Putem să...
Îmi pare foarte rău.
În regulă. Doar... Haide, haide, să mergem.
Regula numărul 7 Călătoreşte cu bagaje puţine
Nu o să mint să spun
că sunt distrus în legătură cu asta, dar...
- Îmi pare rău. - Da.
- Nu merita asta. - Mulţumesc, omule.
Are dreptate. Asta este un mod groaznic de a muri, chiar şi pentru...
- Este... - Haide. Numele este Madison.
- Ştii asta. - Madison!
Ştii asta, bine? Numele ei este Madison.
Sau numele ei era Madison. Şi era o persoană reală, bine?
Avea, ştii, sentimente complexe,
emoţii şi interese.
Îi plăceau delfinii şi curcubeele, ştii? Şi curcubeele duble.
- Sunt de acord. Este trist. - Bine.
- Evident nu voiam asta.
- Ce vrei? - Vreau să-mi găsesc sora.
Şi eu la fel.
- Bine. - Bine.
- Bine. Grozav. Super. - Grozav. Grozav.
Asta o a fie o călătorie lungă.
Am ajuns.
Hei, amice, să nu fii rău cu mine
că te trezesc, dar am ajuns.
Dumnezeule.
Fiecare alegere pe care am făcut-o în viaţă
m-a condus la acest moment,
chiar acum, la Bulevardul Elvis Presley numărul 3764.
Mă simt ca un adolescent din 1954.
Şi uite că apare...
Nu.
Nu, nu, nu!
Hei, amice, dacă ai nevoie de un moment sau...
Dumnezeule. Nu Graceland.
Nu Bestia.
- Nu Little Rock. - Nu Little Rock?
Nu am voie
la o singură pauză de ghinion în lumea asta?
Nu eşti singurul care este supărat.
Doar... condu. Porneşte maşina, mergi. Pleacă acum!
Îndepărtează-te de locul ăsta. Pleacă!
Graceland era o grămadă de moloz,
Little Rock lipsea în continuare,
şi nu ştiam care urma să fie următoarea noastră acţiune.
Dar uneori, trebuie să urmezi semnele.
Când tărâmul zombilor îţi dă lămâi...
Hei, Florida, la ora 11.
Ce?
- Hotelul Hound Dog. - Ce rahat.
- Bestia! - Little Rock!
La naiba.
Pentru un loc care nu este Graceland,
cu siguranţă seamănă mult cu Graceland.
- Da, seamănă. - Uitaţi cum zic.
Ne despărţim. Eu o să merg în direcţia asta.
Nu, nu, nu. Eu ar trebui să vorbesc cu ea.
Sunt sora ei. Eu o să vorbesc primă cu ea. Voi rămâneţi aici.
Bine.
- Puţin respect. - De ce? Este mort... probabil.
Pentru tine. Bine.
- Asta este degradant. - Nu şi pentru mine.
Da, ştiu.
Bine.
- Da... - Miroase ca un câine ud... mort.
- Asta nu este... Împinge. - Împing.
- La naiba. Opreşte-te. - Da, bine. Îmi pare rău.
Dumnezeule. Este straniu.
Asta este incredibil.
Se potriveşte perfect. Mă simt precum Cenuşăreasa la bal.
Eşti invidios pentru că am aceeaşi mărime la pantofi precum Elvis Presley?
Nu. Doar nu sunt pantofii lui Elvis.
Pantofii lui Elvis
Îmi pare rău.
Ei bine, n-am fost niciodată în Spania
Little Rock?
Femeile sunt nebune
Şi nu vor să aleagă calea uşoară
Ei bine, n-am fost niciodată în rai...
- Începe să vorbeşti. - Tu prima.
- Bună, numele meu este Tallahassee. - Nevada.
- Din ce parte? - Nevada este tot ce o să obţii.
Acum... ce naiba cauţi la Hound Dog?
Sunt obsedat de Rege.
Nu, nu, nu-mi împuşca prietenii.
- Mai este cineva aici cu voi? - Nu, doar noi.
Suntem cu toţii oameni civilizaţi. Să punem armele jos.
De ce naiba porţi pantofii lui Elvis?
Sunt confortabili.
- Locuieşti aici? - Da.
Maşina din faţă, fata care o conducea, este...
Plecată. Ea şi acel iubitor de pace al ei...
- Berkeley. - Berkeley.
Au plecat acum câteva zile.
Şi credeţi-mă, nu ar fi trebuit să plece.
Nu este sigur acolo afară.
- La naiba. - De ce nu au luat Bestia?
Ela spus că este prea "stabil".
O să-l ucid eu însumi pe acel mic răhăţel.
Eşti norocos că nu ţi-am făcut acelaşi lucru.
Serios. Ştii cât de aproape am fost să te Murray-ez?
Ce să-i faci?
Să-l Murray-ez. Ştii, când împuşti pe cineva
pentru că crezi că este un zombi.
Se pare că aşa a murit Bill Murray.
Dumnezeule, cine este Bill Murray? Eu niciodată...
Nici măcar nu ştiu ce este asta.
Actorul. Asta este foarte trist.
Nu citesc "Variety". Asta este trist.
Îmi pare foarte rău dacă l-ai cunoscut. Dacă nu l-ai cunoscut, tot îmi pare rău.
Este trist când moare cineva. Totuşi, pare a fi o legendă urbană.
- S-a întâmplat. - Mă îndoiesc de asta. Este ciudat. Ce?
O să spun asta despre Murray...
Dacă aflu vreodată cine l-a ucis, o să îl ucid cu mâna mea.
Şi eu. O să fiu... Tu prima, dar eu al doilea.
- Da. - Nu-l asculta pe tipul ăsta.
A ucis mai multe vedete decât cocaina.
Fata care a fost mai devreme aici,
a spus unde se duce?
Nu, dar idiotul ăla Berkeley
vorbea în continuu despre asta.
Babylon este o comunitate, sigură,
protejată din toate părţile.
Complet pacifistă. Fără arme şi niciun fel de violenţe.
Şi mulţi tineri, ştii.
Generaţia zombi trăind în pace şi armonie.
- Sună super. - Ştiu că voiai să rămâi
la Graceland, dar asta este mult, mult mai bine.
Asta este o copie foarte bună a camerei Jungla Regelui,
acolo unde şi-a înregistrat ultimele două albume.
De la albumul "From Elvis Presley Boulevard, Memphis, Tennessee" şi...
Şi "Moody Blue".
Îl cunoşti pe Elvis.
Fiecare fan al Regelui are o poveste.
Care este a ta?
Mama m-a dus să-l văd pe Elvis când eram mic.
Era ceva special la el. Atitudinea, muzica...
Şoldurile, fundul.
Ei bine, aveam zece ani, dar ştii, cu Elvis...
este ceva pentru toată lumea.
Mai târziu, eram în liceu.
Şi prietenul meu Frankie Hammond a spus:
"Fă-ţi Elvisul".
Am spus: "Suntem la bibliotecă. O să fie zgomotos".
M-a convins. A început să bată ritmul cu creionul,
şi m-am ridicat.
Nu eşti decât un câine de vânătoare
Care plânge tot timpul
A început să se adune toată lumea şi să aplaude,
iar eu m-am urcat pe o masă. Am terminat cu o înfloritură.
Nu ai prins niciodată un iepure
Nu eşti prietenul meu
Dă! Şi întregul loc a izbucnit în aplauze.
Şi a venit la mine cea mai frumoasă fată din şcoală,
Robin Rogers, care nu m-a băgat niciodată în seamă până atunci.
Şi m-a pupat pe obraz.
Şi pentru o clipă, o singură clipă,
m-am simţit precum Regele.
Brusc sunt puţin geloasă pe Robin Rogers.
Nu mai spune.
Nu ştiu ce părere ai tu...
dar eu simt că îmi creşte temperatura.
Aici este Babylon.
Precum acele grădini suspendate antice.
Din Babylon.
Nu, nu. Se numeşte aşa după acel cântec grozav al lui David Gray.
Omule, îmi doresc să-l fi compus eu.
"Fără arme" este singura noastră regulă.
- Asta şi "Fără sex în grup". - În regulă. Daţi armele.
Poftim.
Fără arme. Fără arme. Doar îmbrăţişări.
Atunci bine aţi venit.
Haide, domnişoară. O să-ţi placă locul ăsta.
Este complet sigur şi pe deplin organic.
- Asta este grozav. - În regulă.
O să vă topim armele aici şi o să vă dăm un pandantiv.
- Le topesc? - Da.
Este o chestie simbolică.
La revedere, violenţă.
Bună, pace.
Odată ce terminăm aici,
o să vă ducem sus pe acoperiş.
Sper că vă plac scările.
Asta este bine.
- Mulţumesc. - Bine aţi venit în Babylon.
Lăsaţi-mă să vă arăt drumul.
Pe aici.
Hei, frate. Ce mai faci?
- Bună. - Da.
Trezeşte-te, mica mea căprioară.
Acum sau niciodată.
Prietenii mei spun că dormi ca un căţeluş obosit.
Ce naiba?
Rahat.
Nu, nu, nu!
Nu se întâmplă asta!
Asta nu se întâmplă, naibii!
Hei, nenorocitule, aia este maşina mea!
Scuzele mele, micuţule Elvis.
Doar că nu mă aşteptam să fie ceva parcat pe aleea mea.
Aleea ta?
Exact. Aleea mea.
Ei bine, asta este amuzant. Când am parcat pe alee
nu mi-a spus nimeni să mă retrag.
Ei bine, de fapt este aleea mea.
Hei, Nevada.
Dar vezi tu, când sunt în oraş, o folosesc eu.
Ei bine, acum sunt eu în oraş şi o folosesc eu.
Continuaţi să vorbiţi aşa şi pot să aranjez
ca niciunul dintre voi să nu mai folosească aleea mea vreodată.
Nu cred că vorbesc despre alee.
Nu, nu cred asta.
- Eşti fericit acum? O mişcare bună. - Eşti satisfăcut? O treabă bună.
- Nu e ciudat? Îţi aminteşte de...? - Da, este ciudat.
- Nu te plac. Deloc. - Nu te plac. Deloc.
Nu este ciudat, este înfricoşător.
Parcă este o oglindă de la Casa Groazei.
Cred că ai parcat peste altă maşină sau mai degrabă ai parcat perpendicular.
Sper să nu primim o amendă.
- Linişteşte-te. - Glumesc cu tine.
- Ce se petrece aici? - Ce?
- Cum adică "Ce"? - Ce?
- El nu-ţi aminteşte de...? - Salut, toată lumea.
De... de cine?
- El este Albuquerque. - Salutare.
- Eu sunt Flagstaff. - Hei. Eu sunt Columbus.
Grozav.
Ei sunt Tallahassee, Wichita...
- Şi bănuiesc că o cunoaşteţi pe Nevada. - Da, o cunosc.
Uşurel, cowboy.
Îmi pare foarte rău pentru fosta ta maşină.
Cred că, aşa cum îmi place să spun: "Aşteptaţi-vă la neaşteptat".
Este una dintre poruncile mele.
- Porunci? - Da. Un fel de linii de urmat
ca să rămân în viaţă. Am foarte multe.
- Interesant. - Da. Numărul unu este munca în echipă.
Munca în echipă. Asta este grozav.
Mulţumesc. De fapt, mi-am petrecut mult timp să mă gândesc la ele.
Eu am reguli, ştii, care sunt mai puţin biblice.
Ador regulile. Fără reguli, totul este haos.
- Mulţumesc. - Columbus are multe reguli.
- Aşa este. - Super. Precum?
- Nu vreau să mă laud. - Haide, laudă-te.
- Lasă-mă să-l laud eu. - Mulţumesc.
- Numărul unu, cardio. - Aşa este.
Cardio. Bine.
- Ce? - Nu am vrut să râd.
Doar că fitnessul cardiovascular este porunca lui numărul 29,
ceea ce înseamnă că are alte alte 28 de porunci
pe care le consideră mai importante,
precum... care este una dintre cele mai importante ale tale?
Numărul 12. "Întreaga lume este toaleta ta", ceea ce înseamnă
poţi să scoţi penisul oriunde vrei şi să-ţi faci nevoile.
Să-ţi scoţi penisul oriunde vrei!
Asta sună puţin necivilizat.
Partea cu scosul penisului este evident pentru bărbaţi.
Dacă eşti femeie, poţi să o arăţi.
- Cum vreţi. - Eu am regulă "Atenţie la toalete".
Da, în general am mare grijă în preajma lor.
Dar nu trebuie să le comparăm. Nu este o competiţie.
- Nu, nu trebuie să fie. - Dar numărul 18 este "Fii flexibil".
- Dar asta este... - Este în regulă. Eu am "Încălzeşte-te".
Din nou, nu este o competiţie, dar porunca numărul 45
pentru mine este, ei bine, "Păstrează-ţi manierele".
Doar pentru că este apocalipsa
asta nu înseamnă că trebuie să fii necivilizat.
Da. "Ţine-ţi mâinile acasă", numărul 42.
Ai cu cremă de protecţie solară?
- Doar să stai la umbră. - Umbră. Desigur.
Este liberă. Este pretutindeni. Da. Numărul doi, "Foc multiplu".
Eu am porunca numărul cinci, "Confirma uciderea".
- Confirmă uciderea. - "Evită lucrurile perisabile".
- Tu ai asta? - Scuze. "Pungi Ziploc pentru alimente".
- Acelaşi lucru spus diferit. - Da. Exact.
Cu toate că eu probabil m-aş fi ferit de cuvântul "Ziploc"
pentru că încerc să evit nume de mărci. Atâta tot.
Bine, grozav. Aşadar, ce vă aduce înapoi aici atât de curând?
Mergeam către Munţii Rocky, dar afurisiţii de Bolt...
- Bolt? - Da.
Zombi din câmpie.
Sunt mult mai duri decât cu ce eram noi obişnuiţi.
Cred că datorită alergăturii şi vânătorii.
Le spunem Bolt, de la Usain.
De la al naibii de sportivi.
Da. Nu, asta are logică.
- Noi le spunem T-800. - "Terminator". Da! Îmi place asta.
Serios?
Da. Efectiv, filmul meu preferat. Ei bine, "Terminator 2".
Da, "Terminator 2" este al doilea meu film preferat.
- Care este numărul unu? - Este "Fantasia".
Ei bine, oricum,
sursele de mâncare ale zombilor Bolt se împuţinează,
aşa că se deplasează spre est, ceea ce nu este bine deloc.
Ştii ce altceva nu este bine deloc?
Ai ucis Bestia.
Da, ei bine, lasă-mă să chem clubul de asistenţă rutieră pentru tine.
Sunt sigur că or să vină imediat.
Aşadar, trebuie să joci cărţile...
Costumul ăla începea să-mi întrerupă circulaţia sângelui.
- De la vaginul tău? - Vaginul tău.
Ce vei să bei, Florida?
El îmi pare genul de tip care bea cu lămâie.
Ştii, ceva cu o umbrelă sau ceva de genul ăsta.
Am auzit "ceva cu o umbrelă." Fă două.
Trei, te rog. Trei.
Aşadar, ăla este ajutorul tău.
Este partenerul meu.
Poate te uiţi la Flagstaff şi te gândeşti:
"Este puţin slab, micuţ,
efeminat chiar", dar este o adevărată bestie în luptă. Da.
Haide. Eşti amabil. Eşti foarte amabil, tipule. Mulţumesc.
- Ei bine, te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Da, ştii, partenerul meu de acolo...
Poate că arată puţin ca un tocilar, dar şi el este un animal.
Mănâncă zombi la micul dejun şi îi răhăţeşte la prânz.
Noroc.
Răhăţeşte totul până la prânz.
Ce naiba a fost asta?
Probabil că v-au urmărit, naibii.
Dumnezeule, ăia sunt zombi T-800.
Sau cel puţin T-700.
- Nu există T-700. - Da, T-800 a fost primul model.
Este grozav să vă avem pe amândoi.
Bine. E timpul să devenim curajoşi sau să tăcem.
Vorba asta este din anii 2009.
Bine. Ne ocupăm noi de asta.
Nu trimiţi un băiat să facă treaba unui bărbat.
Noi i-am adus aici. O să ne ocupăm noi de ei.
Da, ştii ceva? Distracţie plăcută.
Ai un cuvânt de siguranţă în cazul în care lucrurile merg rău?
Asta a fost bună. Haide, Flag,
să le arătăm acestor nenorociţi cum se face.
Sigur. S-a făcut, şefu'.
"Hasta la vista, baby". Din "Terminator 2".
- Îţi aminteşti? - Eşti pregătit, amice?
Tipul este grozav.
Sugeţi gloanţele astea!
Haideţi! Luaţi de aici!
Îi mai găseşte cineva pe ăştia doi unic de enervanţi?
- Ia! - Unic? Nu.
Ei bine, nu-mi plac şansele lor.
Au ignorat regula 52 "Nu-ţi fie frică să ceri ajutor".
O să fii regulat în faţă, nenorocitule!
- Flagstaff? - Da, şefu'?
Astăzi ai fost grozav. Nu glumesc deloc.
O treabă incredibilă.
Mi se pare mie, sau aceşti zombi Bolt
devin mai răi pe zi ce trece?
- Sunt nişte cretini de primă mână. - Am o fotografie cu tine în acţiune
care o să meargă direct în album.
Adică, asta o să fie una bună. Continui să ridici stacheta,
şi din cauza asta o să continuăm să mergem împreună pe aceste autostrăzi.
- Sunt foarte mândru de tine. - Am învăţat de la cel mai bun.
- Haide... - O treabă bună, Querq.
Mulţumesc. Mulţumesc.
O să fie o treabă grozavă.
Este foarte grozav că te lasă să porţi pălăria.
- Querq? - Da?
Cred că ai ceva aici.
Ce, asta?
Da, asta este doar... Este doar un tatuaj.
Îmi pare rău, ai un tatuaj cu o muşcătură de zombi?
Nu, este doar un tatuaj pe care l-am făcut într-o noapte în Bernalillo.
În regulă, toată lumea.
Liniştiţi-vă. Totul este în regulă.
Nevada, ce-ar fi să scoţi nişte băutură...
În regulă. Asta a fost puţin ciudat, nu?
- Da. - În regulă. Calmaţi-vă.
O să bem ceva, ştiţi.
Ca să putem să sărbă... sărbător...
Scuzaţi-mă. Este în regulă.
Este doar din cauza nervilor din luptă. Doar...
Prieteni, cred
că este posibil ca Albuquerque să fie infectat.
Eu? Eu sunt infectat?
Tu ai fost muşcat de două ori.
- Flagstaff! - Nu, nu. Asta este o minciună.
Ai încredere în mine. Bine? Crede-mă.
Nu sunt muşcat. Nu sunt muşcat niciodată.
Nici eu nu sunt muşcat. Noi ne ferim.
- Vezi? - Ştiu. Eşti în regulă?
- Sunt bine. Sunt foarte bine. - Eşti?
- Sunt bine. - În regulă, prieteni, e bine. E în regulă.
Nu, nu este bine. Nu.
Nu. Flagstaff, începi să arăţi ca un T-800. Din "Terminator 2".
Nu. Nu, nu, nu!
Nu!
Mişcă! Mişcă! La o parte.
Nu! Nu!
Flagstaff, încalci
vreo zece porunci în clipa asta!
Asta este pentru ce i-ai făcut Bestiei!
Îmi pare rău!
- Cum te descurci? - Rău!
- Dar tu? - Rău!
Îmi pare rău, pantofi. Îmi pare rău, Elvis.
Rahat.
- Cum te descurci acum? - În continuare rău! Vrei să facem schimb?
Schimb? Cu ce m-ar ajuta asta?
Rahat!
- Ajutor! Împuşcă-l! Împuşcă-l! - Nu vreau să te împuşc pe tine!
Rahat.
Arma, arma, arma! Rahat!
Nu mai trage! Mă descurc!
Grozav, pentru că încarc arma!
Nu lovi cu chitara! Nu lovi! Nu lovi! Loveşte acum!
Rahat!
Nu, nu, nu, nu pe mine! Nu pe mine! La naiba!
"Hasta la vista, baby".
Mulţumesc. Mulţumesc foarte mult.
Tipii ăştia sunt nişte nemernici.
O treabă grozavă.
Mulţumesc.
- Pot să port pălăria? - Negativ.
- Super. - "Uciderea de Zombi a Anului"?
Îmi pare rău. Nu cu performanţa recentă
a lui Matteo Bianchi din Pisa, Italia.
Ajutor! Sunt un turist venit în Pisa! Ajutor! Sunt cu doi copii!
Ajutaţi-mă!
Nenorociţi afurisiţi!
Da, da. Acea localitate Pisa.
Duceţi-vă naibii!
Bravisimmo, Mateo.
Duminică, duminică, duminică!
Iisuse, chiar aşa este cu maşina Big Fat Death.
Chestia asta are un mare risc de a se răsturna.
Aşa este.
Hei, tipule, ştii ceva? Cred că ar trebui să îi ceri să vină cu noi.
- Nu, nu, nu. - Haide, da.
Cred că sunt o pereche potrivită.
Uitaţi, ce v-am spus eu?
Încerc să scap de bagaje, nu le adun.
- Da. - În afară de asta, ea n-ar vrea să vină.
Nu este genul.
Rămâi în siguranţă, Sunshine State.
Scuzaţi-mă.
Rămâi periculoasă, Nevada.
Bine. Hei, fără supărare, dar sora mea este în continuare acolo pe undeva.
Vrem să plecăm.
Dacă printr-un miracol nu mori...
întotdeauna o să ai loc în aleea mea.
Mai bine aş rămâne în viaţă.
Bine, te-ai întors. Bun.
Ascultă, ştii să conduci o chestie din asta?
O să mă duc să învăţ cum se conduce,
apoi puteţi să vă urcaţi.
Drăguţ.
E o iapă mare, dar pot să o îmblânzesc.
Rahat.
- Cred că a început să se priceapă. - Rahat!
- Nu. Nu, nu. - Nu, nu, nu.
Maşină afurisită!
Mă descurc.
La naiba, la naiba, la naiba, la naiba!
Poate ar trebui să laşi un bilet.
Asta este specialitatea ta.
Eu... pur şi simplu nu pot să fac asta.
Da. O să conduc eu.
Ce a fost asta?
Liniştitor.
Munca în echipă. Întotdeauna să pui echipă pe primul loc.
Nu pot să cred că nu m-am gândit la asta. Sunt un prost.
Ştii, dacă Flagstaff era atât de grozav,
atunci unde era superba de netăgăduit,
dar inaccesibilă emoţional Kansas City?
Nu ştiu. Poate s-a despărţit de el
pentru că a crezut că aveau o relaţie întâmplătoare.
Sau poate era pe cale să se întoarcă
cu pretextul uşor de descoperit că avea nevoie de arme şi muniţie.
Stai, ce vrei să spui?
Cred că eşti suficient de inteligent ca să-ţi dai seama...
Dumnezeule.
Cred că glumeşti.
Cred că glumeşti!
Glumeşti, naibii.
De ce naiba mai este încă în viaţă?
Dumnezeule, efectiv mi-a fost dor de voi. Ura!
Dumnezeule.
Doar... Nu, priveşte în faţă.
Bună, bătrânule!
Să stăm împreună.
Este foarte ciudat să te văd.
Ultima dată când te-am văzut erai...
- Erai un zombi. - Aş fi vrut eu.
Alergie la alune cretină.
- Alergie la alune? - Da.
Da, cred că erau în amestecul pe care mi l-a dat Wichita.
Cine ştia că sunt alune în amestec?
Eu nu. Am crezut că este pentru vegani.
Am tot încercat să-ţi spun
că era doar o reacţie alergică, dar tu ai crezut...
- Că voiam să te muşc. - Da, ei bine...
Nu te-a deranjat ultima dată când te-am muşcat.
Mulţumesc că ai tras pe deasupra capului meu.
Am încercat doar să te sperii să fugi.
Nu o să scapi de mine atât de uşor.
Nu!
Eram acolo, ascunzându-mă în pădure şi m-am gândit:
"Am locuit într-o cameră frigorifică, aşa că de ce nu un frigider pe roţi?"
Nu poţi contrazice logica asta.
Mi-a lipsit foarte mult asta.
Asta a fost sarcasm?
A fost?
De ce să nu ne mutăm pe o insulă?
Asta este o idee foarte bună.
Acolo nu ar fi zombi.
- Sigur. - Desigur.
Ar trebui să mergem pe Insula Tentaţiilor.
Hei, hei, hei. Hei, hei, hei. Hei, hei.
- Ce? - Hei, hei.
- Hei, hei. Hei, hei. - Hei, hei.
Doar... ochii la drum.
Vrei să schimb CD-ul, sau ceva de genul ăsta?
Asta este un CD?
- Da. Este Port... - Ce formaţie?
Este Portishead.
- Asta este Portishead? - Da. Ştii ce este amuzant?
Obişnuiam să cred că se numesc "Portashed"
până când am fost la unul dintre concerte şi ea mi-a explicat.
Da, credeam că se numesc "Portasheed."
- Sigur. Da, asta este amuzant. - Da.
Era evident pentru mine
că eu şi Wichita eram destinaţi să fim împreună,
iar întoarcerea lui Madison
nu putea să vină într-un moment mai nepotrivit.
Desigur, eram bucuros că nu era un zombi.
Dar nu se putea întoarce la camera ei frigorifică din mall?
Hei. Hei, priviţi, priviţi, priviţi. Uitaţi.
Priveşte.
Am ajuns la Baby-lon.
Dacă auziţi mai mult decât încântarea obişnuită din vocea mea,
este din două motive.
Unu, este posibil să fi ajuns la Little Rock,
de data asta cu adevărat.
Şi doi, este posibil
să ne fi găsit căminul în care să locuim pentru totdeauna,
ceea ce am căutat în tot acest timp.
- Babylon. - Îmi place cântecul ăsta.
Locul ăsta este foarte drăguţ.
- Iisuse! - Ce naiba?
- "Bucură-te de lucrurile mărunte". - Genţile mele erau înăuntru!
- Nu, nu erau. - Nu sunt permise armele!
Deja îmi place locul ăsta. Ai simţul umorului.
Armele nu sunt permise.
Nu renunţ la armele mele în nicio împrejurare, punct.
Ei bine, atunci nu o să intri în Babylon.
Ştii, ai putea să aştepţi în maşină.
Vrei să o vezi sau nu pe Little Rock?
Uite-o!
Sunt în cea de-a 40-a zi de pârţuri zgomotoase.
Little Rock.
- Hei. - Bună.
Ce căutaţi aici?
Mă bucur foarte mult că eşti în siguranţă.
- Bine. - Dumnezeule.
- Vino aici. - Bună.
Serios, ce căutaţi aici?
Hei, nu ne părăsim între noi.
Ştiu, ştiu. Îmi pare foarte rău.
Promite-mi ceva. Fără alte bileţele. Niciodată.
- Fără alte bileţele. Niciodată. - Niciodată. Grozav.
Ca să ştiţi, nu se permite sexul în grup.
În regulă, bine, sex în grup.
Hei, Wichita. Asta înseamnă că tu eşti Columbus,
şi asta înseamnă că tu eşti Tallahassee.
- Berkeley? - Eşti din Berkeley?
- Tu eşti Berkeley? - Nu, haide.
Care sunt şansele să fim amândoi din Berkeley?
- Berkeley! - Calmează-te, calmează-te. Bine?
Vă mulţumesc că aţi venit să vedeţi ce mai fac, cred.
Dar trebuie să înţelegeţi că aceşti oameni sunt paşnici,
prietenoşi şi amabili.
Şi sincer, nu cred că o să vă potriviţi aici.
- Ne-au topit naibii armele! - Exact la asta mă refeream.
Prieteni, eu cred că ar trebui să rămânem.
- Tu nu ai drept de vot. - Ba am drept de vot.
Nu ai auzit niciodată de suferinţa femeilor?
Sufragiul femeilor?
- Nu, scumpule. - Dumnezeule.
- Cine naiba este ea? - Eu sunt Madison.
- Te rog nu spune ce vrei să spui. - O să-ţi placă asta.
- Nu spune asta. - Ea este iubita lui Columbus.
Este oficial.
Tu chiar...
nu ai pierdut deloc timpul, nu-i aşa?
- Ei bine, mulţumesc pentru votul tău. - Cu mare plăcere.
Bine. Am întârziat la cercul de tobe, aşa că trebuie să plec.
Hei, Little Rock!
Îmi pare rău pentru asta.
Văzând-o pe Little Rock în siguranţă
şi înconjurată de prieteni de vârsta ei,
Tallahassee a realizat că cuibul său era acum gol.
Şi a început să audă chemarea bizonilor.
În regulă, sunt pregătit!
Haide, nu fă pe trista.
V-am spus că o să plec.
Aşadar, ce, o să pleci pur şi simplu?
Este timpul. Trebuie să-mi trăiesc propriile aventuri.
Little Rock este în siguranţă,
şi lupul singuratic trebuie să vâneze.
Aşadar, unde o să te duci?
Direcţia este destinaţia. Spre vest.
Vestul este în direcţia asta.
Da. Oricum, precum titlul unui cântec grozav al lui Phil Collins:
"Dacă iubeşti pe cineva, lasă-l liber."
- Sunt foarte sigură că n-a scris el asta. - Eu sunt sigur că el a fost.
- Nu, a fost altcineva. - Sunt foarte sigur că el a scris asta.
Da. Pace.
Nu mă pricep să-mi iau la revedere, aşa că...
Nu spune chestia cu porcul.
Ţineţi-vă ţâţele uscate.
- Bine... - Nu ţi-ai dat seama că voi spune asta, nu?
Aş fi preferat chestia cu porcul.
Hei.
Hei, să nu faci nimic din ce n-aş face şi eu.
- Înţelegi tu ce vreau să spun. - Nu, chiar nu.
Nu? Bine.
Oricum, o să-mi lipsiţi, prieteni.
Nu o să te uit niciodată, care-e-numele-lui.
- Ne mai vedem, prieteni. - Numele e Tallahassee. Ţi-am spus.
Sally Tally!
Dă-mi un cămin Acolo unde cutreieră bizonii
Şi unde se joacă cerbii şi antilopele
Acolo unde se aude foarte rar Un cuvânt de descurajare
Şi cerul nu este...
Zombi T-800.
Asta hotărăşte totul.
Kumbaya
Kumbaya, Buddha
Toată lumea.
Kumbaya
Vine spre tine.
Aşa. Să începem din nou.
Este în regulă. O iau eu.
Scuză-mă. Da. Am luat-o.
- Ar trebui să o loveşti înapoi cu piciorul. - Serios?
- Nu ai văzut niciodată "Hacky Sack"? - Credeam că este precum "Hopscotch".
- Salty Taffy s-a întors! - Dumnezeule!
Hei, un grup mare de zombi T-800 se îndreaptă chiar în direcţia asta.
Afurisitele astea de artificii ar putea la fel de bine
să fie un clopoţel care să anunţe cina!
Opriţi artificiile! Opriţi muzica!
Toată lumea să tacă naibii!
Tăceţi!
Întrebare:
Aţi topit toate armele?
Da, aşa facem chestiile astea grozave cu pacea.
- Iisuse. - Armele mele!
Hei. Bună. Am eu ceva.
Cred că este posibil să am un plan.
Ce?
Nu am nimic. Sunt doar un compozitor.
Nu. Nu, eşti unul care transcrie cântece.
- Ascultă, Berkeley? - Da?
Nu cred că asta o să funcţioneze.
Până şi un copil de 12 ani ştie
cine este Bob Dylan, prefăcut afurisit.
Dumnezeule, nu o să mint, mi-a făcut mare plăcere acest moment,
dar se apropie zombi.
Bine. Dle general din războiul Civil, ştii să te lupţi?
Sigur.
Împotriva sărăciei, a sexismului, a injustiţiei sociale.
- Am putea încerca să fugim. - Am terminat cu fugitul.
Adică, la ce bun este un cămin dacă nu poţi să stai în el?
- Columbus. - Da, Thor?
O să mă faci să plâng acum.
- Nu, te rog, nu face asta. - Dumnezeule.
Bine. Am depăşit momentul.
După cum văd eu lucrurile, este un singur lucru pe care-l putem face.
Sex în grup. Nu-i aşa?
Nu.
O să ne luptăm cu ei.
Tu o să fii primul care o să moară, dar îmi place entuziasmul tău.
- Ai putea să mori. - Mulţumesc pentru sacrificiul tău.
În regulă, toată lumea, ascultaţi.
Sunt de 100 de ori mai mulţi decât noi, dar ei nu au ceea ce avem noi.
- Arme? - Nu avem arme.
- Ce? - Ceea ce avem
este inimă, creier şi bio-diesel.
O să-i aprindem pe zombii ăştia
ca şi când ar fi 4 iulie.
Apoi îi atacăm pe rătăciţi.
Formăm un fel de mănuşă.
Unu, doi, trei!
- Apoi îi culcăm la pământ. - O nebunie.
- Asta o să funcţioneze, nu-i aşa? - Trebuie să funcţioneze.
Se rostogoleşte.
- Continuă să înşurubezi. - Da, asta fac.
- Continuă să înşurubezi. - Da.
Acum nu mai este cale de întoarcere.
Bine, aşa.
Drăguţ.
Da. Asta o să funcţioneze.
Este frumos.
Asta înseamnă că vin zombi!
Vin zombi!
- E timpul să devenim curajoşi sau să tăcem. - Ai nevoie de o replică nouă.
Să lovim nişte penisuri.
Doar pentru că rimează nu înseamnă că este o replică grozavă.
- Care este problema ei? - Nu ştiu.
Mie îmi place când rimează.
- Începem. - Bine.
- Vin zombi! - Dumnezeule.
Aveţi grijă, prieteni! Uitaţi-i că vin. Vin!
La posturile de luptă!
Daţi-le foc!
Haideţi, haideţi! Mergeţi sus unde sunteţi în siguranţă.
Aşa.
Bine, acum, explodează!
Haide. Acum ar fi un moment ideal să explodezi.
- Nu funcţionează. - La naiba!
Dumnezeule!
Dumnezeule. A funcţionat.
- Dumnezeule. - Bine.
Bine. Uitaţi, acum îi doborâm pe rătăciţi.
Bine. Da.
Rahat.
Aceia ar putea fi consideraţi rătăciţi?
Dumnezeule. Uitaţi-i că vin.
Pregătiţi-vă!
Ucideţi-i pe nenorociţii ăştia!
Ei bine, prieteni, urăsc să spun asta.
Cred că asta ar putea să fie sfârşitul drumului.
- Veniţi aici. - Vă iubesc, prieteni.
- Eu vă iubesc mai mult. - Am avut o călătorie dată naibii.
Dumnezeule. Or să moară.
Hei!
Duminică, duminică, duminică!
Slavă Domnului pentru ţărani!
- Aveţi nevoie să vă ducă cineva cu maşina? - Da...
- Intraţi. - Să mergem!
- V-aţi pus centurile? - Da. Le punem acum.
- Regula numărul 4. S-a făcut. - Şi tu.
Nu sunt un fătălău precum Columbus. Nimic personal.
- Dumnezeule! - Rahat!
- Centurile sunt pentru un motiv. - Da.
Cred că îmi este puţin greaţă.
- Poate cineva să deschidă geamul puţin? - Nu, nu o să faci asta.
- Coboară geamul. - Asta nu...
Dacă ţie ţi se face rău, tuturor ni se face rău.
Bine, bine. Dumnezeule.
Poţi să opreşti ca să pot să fiu mâncat de zombi?
Ar fi mai confortabil.
- Rahat. Fereşte! - Fă-o!
Dumnezeule, eşti sexi.
Poţi te rog să nu spui "sexi"? Îmi este deja greaţă.
Rahat, rahat, rahat! Rahat...
Rahat.
- Rahat! - Sunteţi în regulă?
Vă mulţumim pentru că aţi zburat cu Big Fat Death.
Să mergem! Să mergem! Să mergem!
V-am spus eu că chestiile astea au un mare risc să se răstoarne!
- Trebuie să ne mişcăm! - Haideţi!
Grăbiţi-vă! Grăbiţi-vă! Vin!
- Nu! - Haideţi! Uitaţi-i că vin!
- Fugiţi, fugiţi, fugiţi, fugiţi! - Rahat.
- Haideţi, haideţi! - Rahat!
Haide!
- Rahat! - Rahat!
- Mulţumesc. - Mulţumesc!
- Dumnezeule! - Da!
Uitaţi-i că vin!
- Haideţi, intraţi. Repede, repede! - Fugiţi, fugiţi, fugiţi!
Alergaţi!
Am rămas fără gloanţe!
Prieteni, fugiţi! Fugiţi, fugiţi! Sunt chiar în spatele vostru!
Intraţi în poziţie! Formaţi mănuşa! O să îi ţin eu pe loc!
"Donkey Kong", afurisiţilor!
Nu poţi să scrii despre istoria tărâmului zombilor
fără să spui povestea unei zile importante.
Ziua în care un om liber a făcut sacrificiul suprem
şi şi-a arătat respectul străbunilor indieni Blackfoot
pe care poate i-a avut sau nu.
Ziua în care a făcut primul, ultimul şi singurul
măreţ salt american al zombilor.
"Uciderea de Zombi a Anului"?
A secolului.
Era doar o singură problemă. Ei bine, două.
- Hei! - Tallahassee!
- Rezistă, venim. - Rezistă.
- Ajutor! Cad! - Rahat!
Nu putem să te ajutăm.
Prieteni! Ajutaţi-mă!
- Rahat. Ce ar trebui să facem? - Aruncaţi cu ceva în ei.
Rahat. Bine. Rahat. Îmi pare rău.
M-ai lovit în boaşe cu o minge!
- Îmi pare rău. - Ce?
Nu mai pot să mă ţin. O să cad.
Nu! Nu!
Trăiască Regele.
Prieteni! Sunt încă aici!
- Dă-mi mâna! - Ţine-mă de mână.
- Împinge cu piciorul. - La naiba, Columbus!
Îndreaptă piciorul încoace!
Chestia asta cu lanţul uman este o idee groaznică!
Nu ajung.
Împinge piciorul, împinge. L-am prins.
Trageţi, trageţi.
Bine. Te-am prins.
Bine.
Omule... Eşti în regulă?
- Da. - Asta a fost uimitor.
Mulţumesc.
Hei.
Ai păstrat arma?
Cum aş fi putut să renunţ la cadoul meu de Crăciun preferat?
De ce nu l-ai scos mai devreme?
Am uitat de el, dar... am fumat o grămadă de marijuana.
Aşchia nu sare departe de trunchi.
Da.
Da? Da... da?
Da, da.
Da, da, da?
- Da. Da. - Da?
Serios?
Ce te-a făcut să te răzgândeşti?
Tărâmul zombilor sau nu, suntem meniţi să fim împreună.
Aşadar, practic, asta înseamnă că asta îi aparţine ei.
Super.
Mulţumesc.
Bine.
- Bine. Eşti pregătită? - Da.
- Bine. Sunt în regulă. - Bine.
- Da, fă naibii chestia asta. Da. - Bine.
- Grozav. La care mână...? - La asta.
- Bine. - Bine, da. Încep.
Vino aici.
Frumos.
O să-l conduc pe rahatul ăla mic pe culoarul bisericii.
Atunci este un lucru bun că nu ai murit.
Ţinutul Washoe.
- Ce? - Ţinutul Washoe, Nevada.
Reno...
Cel mai mare oraş mic din lume.
- Faceţi asta odată. - Mulţumesc.
- Super. - Dumnezeule.
Ce? Ce?
- Dumnezeule! - Rahat!
- "Homer". Este un drum lung până jos. - Munca noastră s-a terminat aici.
Să petrecem!
- Haideţi! - Da!
Aşteptaţi-mă.
La naiba, asta este un Cadillac Fleetwood din 1955, cu motor Series 60.
Fiecare fir de păr de pe trupul meu simte o tresărire.
Unde mergem?
Ce ziceţi să mergem acasă?
Acasă?
- Da. - Da, o idee bună.
Unde este acasă?
Cred că suntem deja acolo.
Pentru că dacă aventurile noastre
ne-au învăţat ceva, ne-a învăţat noţiunea de acasă.
Wichitei nu trebuia să-i fie frică de asta.
Eu nu mai trebuia să caut în continuare.
Pentru ca "acasă" nu este un loc, ci oamenii cu care eşti.
Cred că din cauza asta li se spune amici de cartier.
Şi amicii mei de cartier sunt ai naibii de grozavi.
Aşadar, până data următoare, sunt Columbus, Ohio,
din partea Wichitei, a lui Little Rock,
a lui Reno şi a lui Tallahassee,
şi vă spun "hasta la vista, baby".
Asta este pentru tine, Flagstaff.
Zombieland Double Ţap
Subtitrarea: Avocatul31-Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Hei. Da, îmi pare rău. Încă ceva.
Mă simt în continuare puţin vinovat în legătură cu ce a spus Nevada.
Ştiţi, despre să Murray-eze pe un anumit ştiţi-voi-cine?
Da, greşeala mea. Am jignit
pe unul dintre cei mai buni actori de comedie ai generaţiei noastre.
Dar aş vrea să mă revanşez faţă de voi, faţă de voi toţi.
Şi pentru asta, trebuie să ne întoarcem în anul 2009.
Z-land
Ziua Zero
Bun venit tuturor,
la călătoria în "Garfield 3: Flabby Tabby".
Fiecare dintre voi o să aveţi cinci minute.
Vă rog să vă păstraţi întrebările concentrate asupra filmului
şi să nu deviaţi de la subiect.
Ideea unei trilogii a fost ceva...
Ca artist, te gândeşti la filmele grozave:
"Godfather" şi...
"Lethal Weapon".
Dar întrebarea este, de ce Dumnezeu "Garfield 3"?
- Poate să rămână asta doar între noi doi? - Da.
Drogurile costă bani.
Şi trebuie să spun, ca actor,
câte din cele nouă vieţi crezi că mai ai?
Ei bine, am terminat trei. Trei filme "Garfield".
Aşa că asta înseamnă şase vieţi.
Esenţa lui Garfield, cred...
Sigur.
Este ghemotocul de păr.
Nu am spus? Am avut un sentiment că se va aduce asta în discuţie.
Nu vrei să imiţi foarte rapid scosul ghemotocului de păr?
- Nu. - Poţi să încerci acum?
- Să imiţi acum ghemotocul de păr? - Haide.
Haide.
Ştii, dacă aş face asta cu tine?
- Bine. Haide. Haide. - A fost pe aproape.
O să facem un selfie împreună.
Grozav. Grozav.
Eşti în regulă, omule?
Peste tot pe microfon.
Putem aduce un şerveţel umed pentru Al?
Poate să-l ducem înapoi în camera lui?
Sunt un mare fan, dle Roker.
În regulă, Tim, să plecăm de aici.
Să-mi aducă cineva maşina. Sunt pregătit de plecare.
Nu l-am mai văzut niciodată pe Al Roker comportându-se astfel.
A fost o nebunie.
Uneori simţi că eşti tu împotriva întregii lumi.
- Dumnezeule. - Cred că aşa şi este.
Dumnezeule.
Scuză-mă?
Drăguţ!
Ajutor!
Bill Murray! Ador unele dintre filmele tale. Ajută-mă, te rog!
Nu mi-e frică de nicio stafie.
Bună ziua, domnişoară.
Urăsc zilele de luni.
Scuze. În spaniolă este...
Scuză-mi accentul.
Sincronizarea: Subtitrari-noi Team www.subtitrari-noi.ro
Sprijină-ne pentru a deveni membru VIP şi a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org