Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
CHRIS COLE ICARUS RUSH 3. LABERINT
EXCLUSIVA CHRIS COLE. EL MÉS BUSCAT
CHRIS COLE. L'HOME IMPARABLE
FOTO EXCLUSIVA! ELS MILLORS ABDOMINALS!
Ei, com va? Sou a First We Feast, amb en Sean Evans i això és Hot Ones.
Avui ha vingut en Chris Cole.
Actor conegut per la saga de superherois Icarus Rush.
Amb l'estrena d'Icarus Rush. Laberint, enguany podria batre tots els rècords.
ELS SECRETS DE LA PEL·LI
VOLA ALT
EN CHRIS RESPON AL MÉS PREGUNTAT D'INTERNET
UNA TROBADA AMB EN CHRIS COLE
PASSEIG DE LA FAMA DE HOLLYWOOD
EXCLUSIVA. MARXEN VOLANT!
TIA DE PUTA MARE
No és culpa meva.
Jo he sortit bé.
La gent normal ho entén, això.
Ho entendrà. Tothom ho entendria.
AUTOESCOLA
I tant, passa.
Això és una lliçó. En trauré profit.
Perquè si et deixo passar, segur que arribo abans.
És karma del bo.
No fotis!
Ara sí que em cagaré en tot.
Gràcies per venir.
Gràcies per canviar de plans.
És clar. Ja saps que el que necessitis.
Em sap molt de greu haver estat tan pendent de la pel·li.
No t'hi amoïnis, Chris. De debò.
No soc una noia dependent. Ja sé que estem bé.
Ja.
És clar. Mira…
Hi he estat donant voltes.
"En quin punt es troba l'Ashley?"
"Què vol aquesta dona meravellosa que he tingut la sort de conèixer?"
Crec que hem de fer un pas més enllà.
Els comento què tenim?
- Sí, i no es deixi res. - No.
Si no et sap greu. Tinc molta gana.
- Només un moment. - D'acord.
Molt bé, doncs tenim…
Missatge d'en Chris Cole.
Llegeix-lo.
On ets, collons?
M'és igual si has de vendre un òrgan.
O espaviles o et faig fora!
Merda!
El que tenim és molt especial, i espectacular.
- I… - Ai, hola.
I bé…
Veu aquell paio molt famós que em mira com si em volgués matar?
És el meu cap, i he de…
Estic rabiant de felicitat.
Li he de donar això o em matarà.
I aquest cop de debò. Puc…?
Vindran paparazzis abans que marxi.
Gràcies.
- Ostres, és en Bradley Cooper? - On?
No. No era ningú.
- Una aigua, si us plau. - Sí.
Gràcies.
Amor, tu i jo estem genial.
I com que estem tan bé, de vegades em fa la sensació
que anem en una direcció per a la qual no estem preparats.
Com?
Estaré immers en la pel·lícula. Jo treballo així.
I crec que seria millor que frenéssim una mica.
Què?
Has dit que féssim el següent pas.
- Un pas. - Un pas més enllà.
- Sí. - Això.
I aquest pas és…
És un pas més enllà d'aquesta relació.
M'explico?
Aviam, estàs…
M'estàs dient que em deixes?
Ashley, tots dos sabem que tenim un futur.
Però aquest futur no comença ara.
- Ei. - Aviam…
Vull que seguim sent amics.
En tens, d'amics?
Les agafo igualment perquè són precioses.
Molt bé.
- Adeu. - Adeu.
Però quan ja s'ha dit tot…
Escolta la lletra. La Cher m'està clavant. Escolta.
Creus en la vida després de l'amor?
Ho intento, Cher. Ho intento.
Hi ha alguna cosa dintre meu que em diu
que encara no tinc forces.
On eres, per cert?
- Senyor. - Estava allà morint-me.
Improvisant, sobre la marxa.
Ja pots donar gràcies que de petit guanyés campionats d'improvisació,
perquè això ha estat la interpretació de la meva vida.
Però he hagut de dir més coses de les que tenia preparades
i segurament l'Ashley es deu haver sentit molt més rebutjada per culpa teva.
Per culpa…? Ara la culpa la tinc jo?
- Sí. - De debò?
De vegades ets tan incompetent que et mereixes que et faci fora.
- Doncs fes-me fora. - No.
És per la pel·li?
Digue'm paranoic, però si la tercera va malament mentre fem la quarta,
no em voldran per a la cinquena i la sisena.
I què? No passa res.
Tindries temps per fer altres coses, com fa la resta.
Tinc por que el guió no tingui sentit.
És que no té sentit. És molt confús.
És un Pare Noel que acaba sent un terrorista nòrdic.
Volien una pel·li nadalenca. Barreja Die Hard i Miracle on 34th Street.
Segresten el Pare Noel.
Per què has d'anar a l'Antàrtida abans de l'altercat amb el ren immolat?
No veus com sona de malament?
No, és Die Hard i Miracle on 34th Street, i una mica de Speed.
Speed ja era Die Hard en un bus.
Ja estàs embolicant la troca.
T'he dit molts cops que calia reescriure'l i he trobat algú que ho pot fer.
Aviam, tinc una idea.
Demà trobarem algú que el reescrigui.
Pentinaré les llistes de totes les agències.
Casa meva a les 8:30.
Però abans arregla això i agafa les meves coses de casa de l'Ashley.
Ai, no, Chris, si us plau.
Quan els vas regalar les arracades a la Kimmy i a la Whitney va ser horrible.
- Em vaig sentir una lladre. - Què dius ara?
Allà tinc les Jordan signades,
la samarreta tibetana,
una còpia de The Courage to be Disliked,
i molts calçotets, i la gent ho ven, això.
Així, quedem a les 8:30. I porta'm un cafè amb llet de vaca.
D'una vaca de debò.
Encara n'hi ha, oi?
O ja ho han cancel·lat?
Em repeteixo, ja ho sé.
- Em sap greu, no… - No, té potencial, però…
- Massa palla. - Massa palla.
Llegint això tinc la sensació que per fi passes pàgina.
No ho sé.
Tot el que escric em sembla irrellevant. Tu et sents irrellevant?
No.
Jo em trobo absolutament fascinant.
Perquè ho ets.
Tinc por.
Fa molt de temps que no escric per a mi i…
Són nervis per començar una nova etapa. Ens passa a tothom.
La vida t'ha colpit.
Tu t'has refet, i has criat una noia preciosa, la Zara.
I ara no saps ben bé per on tirar.
No passa res.
És meravellós.
Ara et pots preguntar qui eres abans de ser-ho tot per a la resta.
Per què escrius?
Que per què escric?
Per saber què penso sobre coses que no entenc.
I doncs…
Què és el que no entens ara?
- Ara? - Ara.
Pràcticament res des que va morir en Charlie.
No has escrit mai sobre ell.
No és fàcil.
I si ho fes, no sé si et deixaria llegir-ho.
Per què no?
Vaig ser abans editora que sogra.
Sí, però vas ser la mare d'en Charlie abans que editora meva.
Abans de ser la mare d'en Charlie
vaig ser una jove que volia valer-se per ella mateixa.
Volia ser la Stevie Nicks.
Seguim sent les mateixes persones, cuca.
Tant de bo fos veritat.
Mama?
Hola, mama.
Hola, tresor.
Maco, oi?
- Com està l'àvia? - Molt bé.
Mama, vas publicar el teu primer llibre a la meva edat?
No, en tenia 29.
Per?
Perquè vull saber quan començarà la meva vida.
Tens 24 anys, tresor.
Ets intel·ligent i tens talent.
I treballes molt.
Ja t'arribarà.
No diu en Chris que t'està preparant per dirigir la seva empresa?
A vegades crec que se n'oblida.
Doncs no deixis que ho faci.
Li has de dir què vols.
No et deixis marejar perquè sigui famós.
Parla-li clar.
Tu pots.
Hola.
No puc dormir.
No paro de pensar en el que m'has dit de la pel·lícula.
Escolta, Chris.
Recordes que quan em vas contractar em vas dir que em formaries per…?
Em pots fer un favor? Serà molt ràpid.
És clar.
Estàs segur que en tindran, aquí? Com dius que es deia?
Proteïna aïllada o aïllada de sèrum de llet.
És igual, la que vegis. Tu mira que hi digui "iso".
D'acord. Fas de superheroi i ja et fas bioquímic.
I si veus alguna cosa que vingui de gust,
guai, agafa-la.
Això què vol dir? Hi ha un munt de possibilitats.
Les nostres visions de "guai" són molt diferents.
No ho sé. Qualsevol cosa diferent, guai o interessant que em pugui agradar.
No et sorprendrà, però t'agradarà.
No recordo l'última vegada que vaig anar a la botiga.
En vam rebentar una a Icarus 1.
M'entens, oi?
No puc sortir sense més a comprar una mica de pernil.
Pernil? Menges pernil, Chris?
Potser fa deu anys que no hi vaig.
Com pot ser? És increïble.
Sí que ho és.
Han canviat gaire els supermercats?
Doncs ara mateix estic davant les Oreo i això s'ha sortit de mare.
Hi ha Oreo amb gust d'espiral de canyella i una cosa que es diu Oreo Nevades.
Pastís de maduixa… És una bogeria.
- Oreo amb gust de pastís de maduixa? - Sí.
Que fort.
En vols?
- Sí. - D'acord.
Que guai. Què més hi ha?
Què més hi ha que no sàpigues que existeix?
Encara hi ha aquells humidificadors a la part de verduleria? M'encantaven.
Sí, encara hi són.
Que guai.
Crec que he trobat el premi gros.
Diu 5 grams d'aminoàcids ramificats, 0,5 grams de greix i 25 de proteïna.
És això, oi? Això vols?
No ho sé, Zara, soc dramaturga.
No vull reescriure un altre autor.
Ja n'han passat sis.
Doncs no vull ser qui fa set.
Et pagaran un sou. No és el que vols?
Doncs no, la veritat.
Ordenar els armaris dels rics m'omple profundament.
Això em preocupa una mica. Per què té tants mocadors?
- No té coll. - No.
És una malaltia.
Ostres, ara em sap greu haver preguntat. Pots arreglar el guió d'en Chris?
- Zara. - Si us plau.
Així llegirà el teu guió, aconseguirà finançament
i podràs fer una pel·lícula.
És que no sé escriure herois d'acció.
I tant que sí.
I el que em vas fer reescriure de la meva?
Estava genial, però calien més escenes amb el pare si l'ha de fer en Chris.
Però la pel·li no va d'ell.
És una tragicomèdia queer. La meva tragicomèdia queer.
Què és la seva?
Una barreja de Die Hard i Miracle on 34th Street.
No és res, llavors.
Tens raó. Sí.
Però serà genial. Si us plau, quan comences?
Doncs he d'organitzar-li la vida a aquesta dona, així que… demà?
Com he passat 24 anys sense això acaronant-me els pits?
Endu-te'l.
TRUQUEU
Què?
No.
He canviat el codi.
Què? Però si no ho saps fer.
He trucat el Taylor.
El Taylor? El massatgista?
La mare que…
Hola?
Et vaig dir a les 8:30.
T'he trucat, i no l'has agafat.
Tenia una reunió amb qui reescriurà el guió, i he fet tard.
Què dius? Et vaig dir que a les 8:30!
No pot ser.
Chris, t'entenc, però…
Prou. L'has cagat. Estic molt emprenyat.
Vull una carta de disculpa.
I més val que portis les meves coses i el meu cafè, o et faig fora.
De debò.
No fotis, Joaquin, para. No facis fotos d'això.
Zara, et podria haver obert.
Ho havia de fer sola, Emmanuel.
Senyor.
- On és, Mila? - A dalt.
Senyoreta, em va dir que si li tremolava l'ull, li digués que respirés.
Respiri, senyoreta Zara.
- Ara no, Mila. - Ai, mare.
Trenta-nou.
Quaranta. Merda.
Qui t'ha deixat entrar?
He saltat la porta.
Has saltat la porta?
Ostres, això és portar la desesperació a un altre nivell.
Tens les meves coses o no?
Marxo.
Com?
He saltat la porta perquè he cregut que el més decent era dir-te a la cara
que marxo.
Espera.
Zara. Merda.
Zara! Espera un moment.
Zara, no pots marxar ara.
Comencem dilluns, hem de revisar el text.
Formaré a qui contractis.
- No, senyoreta Zara. Senyor Chris. - Mila, prou.
Zara. No puc trobar algú en qui confiar en un cap de setmana.
I jo no puc tenir un treball que em faci sentir com una ostatge.
Ostres, Chris, em trenco l'esquena per tu, i per què?
Estàs contenta? La Mila està plorant.
Fa dos anys em vas dir que començaria d'ajudant,
que em formaria, i seria productora associada,
llavors productora, i al final, dirigiria l'empresa.
No tens experiència en producció.
I com n'aconseguiré, Chris, si només vaig a la tintoreria?
Et vaig dir que fessis la pel·li d'en Farr i no vas fer cas.
I l'actor va guanyar un Oscar.
No puc interpretar un alcohòlic cec. Va en contra de la meva iconografia.
Tinc els ulls massa macos com perquè no es vegin.
Et vaig dir que se't veurien els ulls! No era un biopic de l'Stevie Wonder.
És igual!
El meu públic em vol sobri i amb visió normal.
A això em referia, Zara.
No entens aquest món.
Ah, no? No entenc aquest món?
Un món on la teva gent vol que facis merda per guanyar diners?
Jo em preocupo per tu, Chris. Jo hauria de dirigir l'empresa.
- És clar, perquè ho saps tot. - No.
Perquè sé que ningú vol veure una barreja de Die Hard i Miracle on 34th Street.
I Speed!
Com em pots dir això ara? Ja estic prou cagat amb tot plegat.
M'han pagat una fortuna.
Torna els diners.
Que torni…?
Ets boja?
Saps quant costa la meva vida, Zara?
Sí.
Seguretat, publicitat, advocats, metges,
cuiners, psicòlegs, medecines, fàrmacs…
Saps quant costa llogar un avió privat?
Moltíssim.
Tinc sort de poder tenir llum!
No m'ascendiràs mai, oi?
Però què…?
- Què? - És conya?
Has clavat el shatoosh en una bossa amb les vambes brutes?
El què?
Això és una samarreta de shatoosh.
Feta de pèl d'antílops tibetans en perill d'extinció.
És el teixit més suau del món.
És una peça única. Només en tinc dos!
Portes una espècie en perill d'extinció?
Va ser un regal d'un monjo tibetà que vaig conèixer a Santa Barbara!
I és irreemplaçable!
Estàs acomiadada!
- I de quina manera. - Mira…
No saps com de fastiguejada i de farta estic de tu.
- Doncs passa la porta. - Encantada.
- Molt bé. - Adeu.
- S'ha acabat. - Ves a pastar, imbècil.
- No tornis. - Ni en somnis.
- Ho dic de debò. - I jo.
Ja està. S'ha acabat.
No hi ha marxa enrere.
Gaudeix afaitant-te el coll.
I tu al món real.
Déu meu.
No tanquis amb un cop!
Zara, no tanquis amb un cop.
Zara!
D'acord.
Ara què?
- Zara, ets tu? - Sí.
Hola.
- Què passa? - No res.
Estic cansada.
La Genie està aparcant. Necessita roba elegant.
En Malcolm li presentarà els pares en un lloc com molt formal.
Que bé.
Tu no tens res, però jo, sí. Que miri al meu armari.
- De debò? - Sí.
Ets molt guai.
- Gràcies. - Mama, soc a casa!
- Hola, Genie! A la cuina! - Cuina.
Això ho hem de celebrar!
- Oi? - El què?
Tinc la nit lliure.
- Tinc la nit lliure i… No treballo. - Sí.
I ho hem de celebrar.
- Pots fer espagueti en lloc de mongetes? - I pa d'all? Gràcies.
Faré espagueti i pa d'all.
Per què no l'hi has dit?
Ella no volia que treballés per a ell i li hauria de donar la raó, i no vull.
I no pot ser que la teva meravella de mare tingui raó.
No és que em molesti que tingui raó.
Sinó equivocar-me jo i haver perdut dos anys de la meva vida.
- Com puc ser tan fracassada? - Au, va, d'això res.
És una bona notícia, d'acord?
Et tractava fatal, Zar.
És que pateix molt d'estrès.
Viu una doble vida: és un superheroi i un imbècil.
I tu, l'ajudant de l'imbècil, cosa que ja no ets.
I per això, t'he portat una cosa.
PUTA AMA
Genie, no me la mereixo.
Calla la boca. I tant que sí. Ets la puta ama.
Tinc 24 anys, no tinc feina, i visc amb ma mare.
L'estrella de puta ama és per a coses importants,
com ascensos o resultats d'ITS.
I no acabes de donar negatiu en Chris Cole? I tant.
No ho poden dir gaires.
- Per què som a l'habitació de ta mare? - Bé.
Saps que ma mare escriu per a Vogue quan no fa llibres, oi?
Sí.
Doncs Vogue no paga gaire bé.
Però li fa molts regals.
- I no es posa res mai. - Què?
Per conèixer els pares d'en Malcolm crec que cal alguna cosa tipus…
No ho sé… Chanel?
Esperes que em pugui posar la roba de la teva mare model?
Soc una puta capsa, tia.
Som-hi.
- La Genie encara hi és? - No, ha marxat.
- Mama. - Digues.
Què faig amb la meva vida?
Què?
He deixat la feina.
He deixat en Chris.
Tresor, creia que lluitaries una mica més.
Que lluita…? No és culpa meva. És seva. No em pren seriosament.
I tu et prens seriosament?
Preguntant-me això ja sé que tu no em prens seriosament.
No, jo només dic que sols fugir de les coses.
- Que fort. - És veritat.
Mira les classes d'escriptura de guions.
Tu ets la que em dius…
El curs de negocis, de realització de documentals…
- Deies que això de produir era definitiu. - Això de produir? Molt bé.
- No t'emprenyis. Només… - Estic aquí, tornant-me boja.
No sé què fer. Et demano ajuda i em pegues canya.
- Que et pego canya? Au, va. - Sí.
Has entrat i has dit "Què faig amb la meva vida?"
com qui pregunta "Què sopem?".
- Doncs no ho sé. - Tenies raó.
He perdut dos anys de la meva vida.
- Tenies raó. - No vull tenir raó.
- Vull el millor per a tu. Res més. - D'acord.
Doncs digues què és el millor per a mi. És el que vull saber.
Això només ho pots dir tu, tresor.
Vaig a la dutxa.
Molt bé, macos.
És bo?
N'hi ha més.
M'has matat.
"Mata donyets terroristes."
És horrible.
Hola?
Que hi ha algú?
Zara?
Senyor! Perdona.
Ets el cap de la Zara.
La porta del davant era oberta i…
I entres a les cases sense més?
Soc famós, així que sí.
Venia a veure la Zara. És…?
- Treballes aquí? - No. Visc aquí. Soc la mare de la Zara.
Ets…?
- Ets la mare de la Zara? - Sí.
La vas tenir a l'escola bressol?
La Zara no hi és. Està fent coses.
I quan tornarà?
Encara trigarà unes hores.
T'importa si l'espero?
- No, i ara. - Gràcies.
La cuina és allà si vols una mica d'aigua. Vaig a canviar-me. Ara vinc.
Perdona.
Tens tequila?
Sí, fes com a casa.
Has tingut un mal dia?
Sí.
Estava netejant el meu despatx.
- Seu, si us plau. - Molt bé.
No ets d'aquí, oi? Sud-àfrica o…?
No, Austràlia.
Coneixes la Margot Robbie?
Doncs no.
Jo, sí.
La Zara m'ha dit que ho ha deixat.
Que bé.
Creia que l'havia fet fora.
- Que havia estat culpa meva. - Ah, sí?
Per això he vingut, per demanar-li que torni.
- Això és genial. - Sí.
Me n'alegro molt.
- I jo. Vull que torni, de debò. - Molt bé.
I tant.
Te n'he posat un.
- Salut. Per la tornada de la Zara. - Sí.
Porto patates.
D'acord.
Saps què? No necessitem en Chris. A més, no pot fer de pare.
- Ja aconseguirem els diners nosaltres. - Demanar diners? No, això és fatal.
Ja ho faig jo. Cap problema. A Halloween demanava diners per a UNICEF.
- Deu ser semblant. - No ho sé, Zar.
T'ho agraeixo tot molt,
i segurament no hauria acabat mai si no m'haguessis punxat,
però és el meu primer guió, la meva primera oportunitat.
- Stella, no m'ho facis, això. - M'he estat informant.
Amb qui? No coneixes ningú.
La rica de l'armari diu que necessito una productora nova, una de debò.
Em sap greu.
Mare meva.
Va ser un malentès, en realitat. Estic sotmès a molta pressió últimament.
No és excusa.
Soc a punt de rodar una pel·lícula, i el guió és horrible.
I per què la fas?
Perquè és part d'una saga
i interpreto el personatge des del començament.
- No has vist les pel·lis d'Icarus Rush? - No.
No les he vist.
No has vist les pel·lis d'Icarus Rush?
No.
Em sap greu.
No, no…
Estan basades en el mite d'Ícar?
Combat terroristes?
No.
Les ales del teu personatge es fonen si s'acosta al Sol?
No, però es cremen per acostar-se a una planta nuclear subterrània.
Que fort. Com ho sabies?
Són coses d'Ícars.
Tinc un llibre.
De fet, el mite d'Ícar segur que hi és. El vols veure?
- Sí. - Sí.
- El tinc… - Estàs bé?
El tinc aquí.
D'acord.
Ícar era un personatge menor.
Era fill de Dèdal.
L'arquitecte que va construir el laberint
on el rei Minos va retenir el minotaure.
El Dr. Minotaure era el dolent de les tres primeres pel·lis.
Ho veus?
Després va demanar massa diners i el vam matar.
Aquí és. Queda-te'n un.
En tinc dos.
- De debò? - Sí.
Gràcies.
Per què són aquells premis?
Per escriure.
Per escriure?
- Sí. - Escrius?
Ets escriptora?
- La Zara no m'ho havia dit. - No?
No.
D'això…
Això és un desgavell.
Sí.
I doncs…
Amb això del guió.
Què penses fer?
No ho sé.
He pres moltes decisions dolentes.
Deixem-ho estar, que no estic a teràpia.
No, si m'encanta. La Zara no em diu mai res.
Què n'opines tu?
No puc donar-te consells sobre el món del cine.
Per què no? Ets la persona més llesta d'aquí.
Què n'opina la Zara?
Que el guió s'hauria de reescriure.
És bona idea.
La Zara és llesta. Té molt bon gust.
- És el pare de la Zara? - Sí.
Sí, va morir.
Fa onze anys.
Ostres, em sap greu.
Quan ho dic en veu alta sembla molt de temps.
Ja, però és com si fos ahir, oi?
Sí.
El meu germà.
Em sap greu.
Va ser fa molt.
I això?
No. És la coberta del meu primer llibre.
És de la meva primera coberta.
- Què…? - Ostres!
Molt maca.
Solucionem això.
Aviam, quin és el problema més greu que té el guió?
Que en faran la pel·li.
No, àvia, no puc escriure.
La mare escriu i el pare escrivia, això és cosa seva.
A la meva edat, la mare ja tenia cent articles
i jo soc aquí menjant dònuts.
Ai, si us plau, deixa de queixar-te!
I deixa de comparar-te amb ta mare.
Et faré una pregunta: Què et fa feliç, cuca?
Creien que els meus quàdriceps eren falsos. Que eren implants.
Què?
La revista People
va fer un reportatge de quatre pàgines…
- No. - …sobre l'operació.
Sí, em deien "El Quadrí".
No va ser tan divertit, la veritat. Els vaig denunciar.
Sí, però són de debò.
Ho veus? Es mouen i tal.
Sí, semblen de debò.
Semblen teus.
Ho són.
Però sí que m'he operat.
- Ah, sí? - Sí.
El què?
Això.
Vaig caure filmant.
- Ah, sí, ja ho veig. - Sí.
Uns vidres trencats.
Sí.
Jo em vaig trencar la mà.
- Sí? - Als vuit anys.
Jugant a futbol.
- Jugues a futbol? - Jugava.
Que fort.
És molt fàcil parlar amb tu.
És molt agradable.
I fas molt bona olor.
Què portes?
Crema solar.
- Shiseido de 35? - Sí.
No.
Perdona.
No, tranquil. No passa res. És que…
M'he adonat que no em fan un petó des de…
Des de fa molt de temps.
Puc fer alguna cosa?
No moure't.
És molt car el vestit?
És de rebaixes de Nordstrom.
I quina ganga!
Això és shatoosh?
Sí, m'és igual.
T'he esperat tota la vida.
- És d'una pel·li? - Sí. Però ara ho dic de veritat.
Com em posa.
Treu-me els sostenidors.
Mama?
Zara!
- Hòstia. - Zara?
- Mare meva. - Ai, Zara, estàs bé?
Truquem a Emergències?
- Ei, Zara! - Tresor.
Zara, si em sents,
digues per quina pel·li vaig guanyar un Teen Choice.
- Està bé. - Vinga.
Fas olor de sexe.
- Pots seure? Molt bé. - Seu, vinga.
Molt bé.
- Et mareges? - Estic bé.
Hem de trucar el Dr. Randy.
La seva pell és molt a prop meu!
És… Que marxi.
No puc mirar-lo.
- Vesteix-te. - Que marxi.
M'has estripat la samarreta.
- Déu meu! - Jo també em vestiré.
I què? Eres tan lluny de casa teva fent una volta? Passejant?
No, parlàvem del teu futur.
- "Parlàvem"? - Sí.
Abans o després de treure-li la roba a ma mare?
- Abans. - Zara, ha estat sexe i prou.
Què dius? Em parles a mi?
Ha estat sexe i prou.
Hola, Chris Cole.
Hola.
Com parles així de ma mare?
Duu roba teva?
No tenia samarreta.
M'ha trencat la de shatoosh.
Això va de mal en pitjor.
Ha passat sense més ni més. Mira'l.
Mira-la.
Què té? Vint anys menys?
Setze.
Ui, perdona.
Mira, Zara, ja sé que això no és fàcil per a tu.
I que et dol, però és…
És com quan et vas voler fer el pírcing a la cella.
Et vaig dir que no.
I tu ho vas fer igualment, i et vaig dir: "Per què ho has fet?"
I em vas respondre: "Tenia sentit quan el paio me l'estava clavant."
Això és el meu pírcing.
¿La teva visió d'aquest moment
és que tenia sentit quan el paio te l'estava clavant?
- No he triat bé l'exemple, però m… - Estic fli…
- Com està la meva pacient preferida? - Una mica excitada, Dr. Randy.
No per un actor de 34 anys.
Et fa mal alguna cosa?
No sé ni per on començar.
- D'acord. - Ei. Disculpeu.
- Què…? - És que hi ha molts fans.
Què dius?
En Chris Cole a la meva consulta.
- Com va? - Ostres.
- Les coneixes? - Més o menys.
- Sí. - No.
Perdona, però t'he de dir
que estaves espectacular a El meu germà problemàtic.
- Gràcies, home. - No sabia que cantaves.
- Sí, des de petit. - Au, va.
Em fa molta curiositat saber com vau fer l'escalada a l'estàtua.
Saps que no hi ha efectes?
- De debò? - Portava arnès, però…
- Que fort. - Sí.
President del club de fans, em pot atendre?
- El deure. - Sí.
Aviam, segueix la llum amb els ulls.
Només una cosa de l'arnès. És important.
- Ei, Brooke. - Sí.
Ens deixes un moment?
Adeu, Chris.
- Adeu. Fins aviat. - Per l'amor de Déu!
No sou el Jack i la Rose! Surt del cotxe!
Surt del cotxe.
Què vols?
- I si et faig productora associada? - Fas conya?
Tornaries a treballar per a mi?
Hosti, Chris, m'estàs fent sentir fatal.
Què dius? No estic fent res?
No vull pensar que ho he aconseguit perquè ma mare s'ha follat a un famós.
No s'ha follat a un famós. No difamis.
Soc una estrella. S'ha follat a una estrella.
Si us plau, no puc.
Mira, no he vingut per anar al llit amb ta mare, d'acord?
He vingut a casa teva a buscar-te per oferir-te aquesta feina.
És un càrrec i prou. No és ni una feina. És una feina de merda.
Però estàs preparada.
Si és el preu perquè tornis i treballis per a mi, el pagaré.
No… Càgon!
Merda!
Això…
Això amb ma mare, aquesta aventura fastigosa, s'ha acabat.
S'ha d'acabar.
No pot tornar a passar.
D'acord, entesos, no tornarà a passar.
Que no.
Fins demà.
Zara, podem parlar?
Ara no, si us plau.
M'he deixat anar.
Puc, oi?
Hi seràs al matí?
Marxo aviat.
Torno a tenir feina. Soc productora associada.
Això és bo, no?
PLATÓ 4. PLATÓ 8
El meu pare va morir perquè pogués volar.
Es va sacrificar perquè fos lliure.
I no descansaré fins fer-li justícia.
Abans que es pongui el Sol,
hauré matat tothom, si no em queda altre remei.
Mare meva!
Talleu!
- No… Armes, no. Tirs, no. - No. Tirs, no.
- Tirs, no. - I ara què ha passat?
- Ei. - Què?
Ha de dir "talleu" en francès? Només és una paraula.
He estat molt bé.
Sí, però no volen que disparis.
Per què no? Em motiva.
Estan considerant l'escena per al tràiler i no volen tirs.
- Per què no? És la venjança. - Tenim un problema amb les armes aquí.
- Digues-li que no interr… - No.
No diré res. És el primer dia. Has de poder parlar amb direcció.
D'això res.
- M'ha dit "gros". - T'ha demanat si tenies gana.
Hauries d'haver vist com m'ho ha dit. Ha fet…
"Dinar. Molta gana?"
Prou! S'ha acabat.
Ja li has dit que volem reescriure el guió?
El problema ve després de Nadal i tenim poc temps.
Sí, l'hi he dit i ja tinc algú.
Es diu Stella Poms, és molt professional i ho pot fer.
Tens el guió al tràiler i vull que el llegeixis abans de demà.
Som-hi!
- D'acord. - D'acord.
Fora.
Fa moltíssima calor.
Fa molta calor!
No puc plorar si suo.
- Llegeix el guió de la Stella. - Sí, aquesta nit.
Avisa que no entenc la directora i que necessito un intèrpret.
- D'acord. - I ves a la tintoreria.
Un somni fet realitat, penya.
CHRIS SOPEM AQUESTA NIT?
BROOKE NO HO SÉ…
CHRIS NOMÉS PER XERRAR.
BROOKE NO. GRÀCIES. POTSER UN ALTRE DIA.
CHRIS RESERVARÉ EN ALGUN LLOC.
PER SI T'HO REPENSES.
- L'hi agafo? - Gràcies.
Què hauries fet si no hagués aparegut?
Sopar amb el personal. Jo treballava aquí abans.
Hola.
Fas tot això només per sopar i xerrar?
I tu dus això només per sopar i xerrar?
Fa anys que el tinc a l'armari.
M'he passat?
Estàs…
Mare meva.
Que bé.
He de mantenir això al Victoria's Secret?
És masclista. En quin any som?
I per què ho canviaries?
Per una trucada on comparteix coses íntimes?
No encaixa. Ha de matar en Rudolf el traficant.
Estic perdent anys de vida.
Un col·lega de la uni
acaba de vendre un reality que es diu Repartidors de West Hollywood.
El criticaria, però el miraria segur.
Ja veus.
Llavors de Regne Unit vaig venir a Los Angeles
perquè volia ser la Joan Didion.
I vaig conèixer el meu marit, en Charlie, i ell escrivia.
- Com era? - En Charlie?
Fantàstic. Era genial. Era divertit i intel·ligent, i es feia amic de tothom.
Escrivia molt bé, també.
Segurament no va poder demostrar tot el que era capaç de fer, però…
Ja he parlat prou. No vull parlar més de mi.
I tu, què?
Sempre has volgut ser actor?
No, hi vaig arribar de casualitat.
Quan era petit, vivíem al mig del no-res.
Ma mare va morir jove,
i durant molt de temps, només hi érem el pare, el meu germà i jo.
Però llavors el meu germà va morir.
D'un problema al cor que no sabíem que tenia.
Després d'allò,
ja no era una llar, i vaig acabar venint a Los Angeles.
I… I vaig…
Què?
No res, que…
Ostres, no sé què passa. Què…?
Em noto superestrany.
Crec que és perquè et vull impressionar
i sé que no cola.
- T'importa això? - Sí.
Normalment molt.
Però ara, amb tu, no.
Doncs si et serveix de consol, jo estava supernerviosa per venir.
Ah, sí?
M'he emprovat com vint vestits.
I què t'ha fet decidir-te a quedar amb mi?
Crec que hem de parlar del que va passar.
A més, la Zara no sap res d'això.
L'hi he de dir.
Molt bé.
Llavors suposo que el que va passar…
no es repetirà.
Crec que seria millor que no.
Quina llàstima.
En fi…
Podem ser amics?
Sí, m'encantaria.
I a mi.
No tinc amics de debò.
No?
No. Vaig venir als dinou.
No coneixia ningú.
- Ja. - Llavors em vaig fer famós i…
Tothom em coneixia, però, en realitat, no.
Algun cop pots ser tu mateix?
Sí.
Bé…
No ho sé. Aquella persona no li ha interessat mai a ningú.
L'han conegut?
Molt bona.
- Aquí tenen. - Gràcies.
Gràcies.
Fa molt bona pinta. Gràcies.
Bon appétit.
Vols fer una volta després?
On es fa una volta aquí?
A Nova York.
EN CARTELLERA THE MORE THE MERRIER
Increïble.
- Preparada? - Sí.
Què?
No et canses d'interpretar el mateix paio tota l'estona?
Sí.
Sí, de vegades, sí.
Però també li estic molt agraït perquè…
Siguem sincers, a la gent li importo per ell.
No a tothom.
A mi, no.
Ja, a tu, no.
I tu, què?
Jo, què?
Quin serà el teu següent gran èxit?
No saps si serà un èxit.
No has llegit res meu.
"Era una illa d'un sol home. Havia enviat tots els vaixells a la mar."
Molt bé.
Estic impressionada.
És preciós.
Gràcies.
No sé qui és ell, però em fa llàstima.
Sobre qui és?
Sobre tots nosaltres.
O així ho veig jo. Podríem ser qualsevol.
- Tu creus? - Sí.
Tothom hem estat l'illa. Tothom hem estat els vaixells.
I, en realitat, la vida és un ball constant per no ser cap dels dos.
- Posem unes normes. - Ets molt dolça.
No, escolta.
- Sí. - No em pots trencar el cor.
Si us plau.
I una altra cosa: res de mentides.
I no facis veure que això és més del que és.
HAN ESTAT COM NOU CITES DE COP. LES MILLORS DE LA MEVA VIDA. BONA NIT.
I aquest vestit?
No t'agrada?
Sí, però…
Com és? On eres?
T'he de dir una cosa.
- D'acord. - D'en Chris.
D'acord.
No volia que et molestessis, però hem sopat junts, en Chris i jo, i…
T'ho hauria dit, però no em sentia còmoda.
Dient-te la veritat.
Ja.
Tranquil·la, digues.
Hem sopat, perquè havíem de parlar del que va passar, i és molt maco.
I sí, crec que…
Bé, crec que té coses bones, moltes més de les que creus.
Au, va.
Ja està? Heu sopat i prou?
Sí.
Em sento com el cul.
No sabia què fer, i li he mentit a la cara.
M'estic amagant de la meva pròpia filla.
Quina meravella.
Com sé que ha estat això i prou? Que només han sopat?
Han sopat. No han…
- Calla. - …follat.
No, no vull sentir-ho.
Saps? Entre tu i la teva filla, no tinc gaire temps per a mi.
Ets amb algú ara?
I tant que sí.
Però l'hi has preguntat?
Què vols que li digui? "Mama, li refregues els pits al meu cap?"
Això és una bogeria.
Les coses clares.
T'agrada tant com per dir-li que el vols tornar a veure?
Ma mare s'ha lligat al rebel sense causa del meu cap
i ara sopen junts.
Abans que res, m'encanta aquesta pel·li i ara vull que acabin junts.
D'altra banda, no saps si han follat.
S'ha posat la roba de Vogue.
Sí, s'han embolicat.
És que sé com tracta les dones. Li farà mal i l'hauré de matar.
És una estrella, no és real.
Brooke, has de viure una mica.
Les grans passions no es caracteritzen per ser racionals.
No.
CHRIS COLE. EL QUADRÍ
Em peta el cervell!
- Ei, podem parlar un moment? - Sí.
Perdona, sento tothom.
Ja.
En Chris necessita directrius una mica més clares.
Jo li traduiré fins que aconseguim intèrpret.
Tinc bon nivell de francès, si el parlo aquí i no a París.
Sí, em vindria bé expressar-me en francès.
Oui, oui.
Una cosa més.
A en Chris li agrada molt que direcció sigui dur amb ell.
- D'acord. - Quan parlem,
potser utilitzo paraules una mica més fortes.
D'acord, genial.
Très bien.
Molt bé.
Acció!
Ariadne!
Tinc fred.
Aguanta, soldat!
- Fred. - Eh!
- Tinc fred. - Aguanta!
Obre els ulls! Mira'm! Soc aquí!
Has d'aguantar!
És l'hora.
Coupez.
Talleu.
Talleu, molt bé.
Zara?
- Sí. - D'acord.
Què ha passat?
Aviam.
Bé. L'escena requereix més emoció.
Endavant.
És una merda. Necessita més.
Mostra la veritat, el que sents.
La teva interpretació no val per a res. No se la creu.
I no estiguis pendent del teu aspecte.
És igual si no ets bufó quan t'emociones.
Sí, has de mirar aquesta soldat
com si fos una de les moltes dones que has traït.
I has de mostrar com de lleig ets per dintre,
i com de penedit estàs
de ser un tros de merda amb les dones i de com les utilitzes.
D'acord.
De com les utilitzes com a soldats.
- No? - Ah, com a soldats.
- Sí. - Això diu?
Sí.
Sí, té raó.
- Tot bé? - Tot bé?
Sí. Jo tot bé? Sí.
Genial. Genial.
- Molt bé. - Anirà genial. Genial.
- Genial. - Això ha dit.
És un bon comentari, crec. Sí.
- És un molt bon comentari. - M'agrada.
Et crec.
#JoSíEtCrec.
T'estàs confonent.
Digues.
- 4:04. - D'acord.
- Vas a la gala directe? - No, passaré per casa. Tinc acompanyant?
- Donem un nom? - No cal, ve amb mi.
La directora i jo hem triat guionista.
- La Stella? - No, no encaixa en la pel·lícula.
Però és algú bo.
- Però et va agradar el guió de la Stella? - Sí.
Sí, té molt de talent.
Però hi havia moltes escenes amb el pare, i no és la seva història.
Aviam, digues.
4:52.
Senyor.
Surt.
No.
Estic a la glòria.
Seré aquí tot el dia. Porta'm un coixí.
Dormiré aquí.
No ho sé, és diferent. No és com sempre. Discutim molt. No sé què ens pa…
En Malcolm és així. No us passa res.
- Hola. - Hola, tresor.
Creia que no et veuria, marxo corrents.
Aquest cos paga classes de pilates.
Moltes gràcies pel vestit.
Com va anar amb els pares d'en Malcolm?
Crec que els va agradar més el vestit que jo.
Segur que els vas encantar. He de marxar. Passeu-ho bé. Adeu.
- Adeu. - Adeu.
- Quina pressa. - Sí.
És increïble que hagi contractat algú sense dir-m'ho.
En Malcolm no m'ha contestat. No pinta bé.
No pinta bé, oi?
Deu estar ocupat.
Ser productora associada és una merda.
No vol dir res.
No tinc cap poder. Faig el mateix que abans.
Saps? Ja sé què li passa.
Li vaig fer mal a sa mare amb el peu.
És que estic farta, saps? Tothom em mareja.
Aviam, Zar, això et donarà currículum, oi?
Està molt bé.
Alegra-te'n.
Tens més vi que m'alegri a mi? Si us plau.
- N'hi ha més al moble bar. Me'n poses? - Sí.
Ara vinc.
- Genie! - Què?
Depila't, que marxem.
GALA PEL CLIMA
Gràcies.
- Gràcies. - Res.
Som-hi.
Ens colem. Som-hi.
- Ei. - Hola.
Disculpin.
Zara Ford.
Soc l'ajudant d'en Chris Cole.
No hauria de ser aquí, però en Chris m'ha trucat perquè necessitava
- la nutricionista. - Hola.
Li costa prendre les seves pròpies decisions.
I aquí entro jo.
Ho sento, però no estan a la llista.
Com he dit abans, soc la seva ajudant.
- M'ha trucat. - Sí.
I com jo he dit abans, fa res, no estan a la llista.
T'encanta fer-te la important, oi?
És molt important, ella. No me n'havia adonat fins ara.
- Ja. - Aviam.
Ei, soc aquí. Qui t'ha fet patir? La mama o el papa?
Ei! Hola, Jesse! És el publicista d'en Chris.
És el seu publicista i… Podem entrar amb tu? És…
En Chris vol la nutricionista.
- Sí. - I la Larissa?
Està embarassada.
Embarassada.
I podria treballar perfectament, perquè una embarassada pot fer de tot.
- Però ho ha sabut avui. - Sí.
- I està de part. - Sí.
I t'aconsello que no la truquis, perquè no està per festes.
Però té substituta.
- Hola. - I tu ets…?
Soc la Clarissa Mia Thermopolis, per servir-lo.
Consellera d'afers aperitius.
Mira, ja m'ho explicaràs.
- Venen amb mi. Va. - Gràcies.
Hem deixat fatal les dones.
Sempre espereu que entri jo per embolicar-vos?
Ostres.
La gent hauria d'entrar ja.
Un moment, perdona.
GALA PEL CLIMA
M'has mentit.
T'ho anava a dir.
- Sí? - Avui.
Què de tot?
Això? O que reescriuràs la pel·lícula?
- Té molt bones idees. - No.
Ho sento. Això t'ho hauria d'haver dit.
No et creia tan ximple, mama.
Mira que penjar-te d'aquest imbècil…
T'és igual com em senti jo.
Perdona, Chris, t'han de fer fotos.
- D'acord. - Sí.
- Em sap greu. - Que vagi bé.
- No és culpa seva. - Calla.
- Molt bé. - Vine i fes el favor d'abaixar la veu.
He estat tota la vida pendent de com et sents.
- Ah. - Sí.
- No sabia que havies patit tant. Perdó. - Què?
- No he dit això. - Doncs ho ha semblat.
Au, va, Zara.
Per què ho fas? Per follar?
- Follar? - Per què?
Prou, marxem un moment.
Tresor, és més que això.
- Més? No, mama. - Sí.
Em sap greu, però no.
Totes pensen el mateix, però no.
- Això és diferent. - Escolta.
No cal ser una geni per veure que utilitza les dones.
- Per què hi insisteixes? - Perquè no tens raó.
Perquè sento coses que pensava que no tornaria a sentir mai.
No em sentia així des del pare.
Com?
- No! No ho has dit, això! - D'acord.
Què et passa?
No m'ho puc creure!
No el comparis amb el pare!
És el pare! Prou!
T'importo el més mínim?
És clar. És clar que m'importes.
El que no entenc és per què he de triar.
No ho pots tenir tot.
- Per què no? - Perquè no soc tu.
No soc una escriptora premiada nacionalment o amb un Pulitzer, d'acord?
D'on ve això ara?
És que, mama, no arribaràs mai a entendre com és ser filla teva.
No estaré mai a la teva alçada. Mai de la vida.
I ell t'ha preferit a tu a la meva proposta.
M'has passat per sobre.
- No sabia que et passava per sobre. - Però ho has fet.
- I ho sento. No ho hauria fet mai.
Mira, si no talles amb ell, mama,
marxo de casa.
Potser viure juntes va ser un error.
Mira. Zara.
- Com va? - Hola, Malcolm.
- Jo l'agafo. - Gràcies.
Hola.
Estàs bé?
No gaire.
I la Zara?
És a casa la Genie.
No hem fet res de dolent.
Potser dir alguna mentida, però…
Alguna?
Quan ens veurem?
Marxaré a Big Bear abans i ajudaré la meva sogra a amanir Nadal.
Així que, no ho sé, suposo que després de les festes.
I per Cap d'Any?
Chris, crec que potser la Zara té raó.
No puc estar lluitant constantment.
He de mirar per la meva filla i no…
No, tranquil·la.
Gràcies.
Però…
Mira, tu descansa.
I no t'hi amoïnis. D'acord? Ens veiem després de Nadal?
Sí, i tant.
Que passis bones festes.
Igualment.
T'estimo.
Adeu.
Sí?
Et puc venir a veure?
Ara?
És superestrany. Em sento traïda per tots dos.
- No estic boja, oi? - No, tia, són ta mare i el teu cap.
No és normal.
I més sabent tot el que saps d'ell.
- Sí. - Sí, totalment.
- Però d'altra banda… - Gràcies.
…potser això no té res a veure amb tu, no?
Mira, és igual.
Ara està tot molt tens i us volia preguntar
si podria viure aquí després de Nadal.
Què feu per Nadal? Aneu a Chicago? Ho celebreu amb la família d'en Malcolm?
Encara no ho sabem.
Potser vaig sol a casa.
Com heu quedat, en Chris i tu?
Li he dit que la Zara se sentiria incòmoda.
Tresor, si vols que vingui, convida'l, ja se li passarà.
M'encantaria, però…
No estaria bé. Es va emprenyar molt.
Deixa'm parlar amb ella, la conec i sé què fer.
¿Quin bé faig si no puc convèncer la meva neta
que el tio més potent segons BuzzFeed vingui per Nadal?
No tens permís per buscar informació.
Ja, però és que no puc parar.
- Acabarem malament. - Està…
Segur que és molt més bufó en persona.
Oi? Quan es mou.
- Tens tu més ganes que vingui que jo. - Sí.
Truca'l.
- T'hauràs de comportar. - D'acord.
Ets una pelma.
- Hola, tresor. Quina alegria veure't. - Que bé!
El va comparar amb el pare.
Era guapíssim.
Que sàpigues que ta mare va venir plorant.
Saps quant de temps fa que intento que tingui vida?
Creus que ho ha tingut fàcil? Una nena de tretze anys necessita atenció.
No és culpa meva que no volgués parella.
No, però ara que en vol, no la deixes.
No és que no vulgui que en tingui, no vull que sigui ell.
És egocèntric, egoista, i…
Tot són drames amb ell.
Ja, vida, i amb tu.
En fi, no sé per què li cal un home de cop i volta.
No li cal un home.
I tu no cal que ho sàpigues tot.
No ho sé. Jo diria que sí.
- I si en Chris la fa feliç? - Per favor.
És la seva vida.
No vull que pateixi. És ma mare.
Ta mare? Només és això per a tu?
I què més?
Suposo que com a filla, res més.
Però com a jove, potser també una dona.
Ha vingut?
L'hi he dit jo, així que culpa meva.
Àvia.
Sé com et sents, però escolta'm.
Saps que t'estimo.
Aprofitaré aquests dies per veure què passa.
Jo tampoc vull que pateixi.
I calo bé la gent.
- Ja. - I això és casa meva, i és Nadal.
I si segueixes així de trista i malcarada, ens arrossegaràs a tots.
Així que ens ho passarem bé, i seràs una adulta, i si no pots,
t'espaviles.
D'acord.
T'estimo.
No sé com, em vaig perdre.
Crec que va ser quan vaig anar a pixar.
I… És igual. Era molt fosc.
I vaig pensar que només me'n podria sortir travessant.
- El desert. - Sense aigua?
Ni una gota.
- De…? - De debò.
Que fort.
I així va ser el meu viatge de la crisi dels 50.
No he sentit mai res tan boig.
És bona la història, oi?
- És brutal. - Tinc sort de ser aquí!
He fet moltes bogeries a les pel·lícules.
- A les dolentes, també. No és broma. - Ja veus.
- La Zara ho sap. - Sota el mar.
- Ostres. - Com?
No, si us plau.
- Chris. - Digues.
De què va Sota el mar?
De zombis que transformen cervells en algues.
- En algues? - Sí.
No sabia que no t'agradava.
De debò? Algues?
Ostres, tu.
En fi, el que volia dir és que he fet moltes coses a les pel·lícules,
però res a la vida.
- Ja. - Salut!
- És una crac. - Tu, també.
Sí que ho és, per la Leila.
Salut.
Noies, gràcies. M'alegro de ser aquí.
- I nosaltres. - Gràcies.
No tenia casa on anar per Nadal des de feia segles.
I la d'en Clooney al Llac de Como?
- Zar. - Bé…
Què dius?
No em referia al lloc, sinó al caliu.
Gràcies.
Sense vosaltres, seria un home molt trist.
Un home famós molt trist.
Ai, per favor.
- Això he de suportar. - Ja.
- Cada dia de la meva vida. - Ja.
Camamilla.
- De Sorrento? - Ma certo.
- Salute. - Salute.
Au, va.
Què en penses?
Cuca.
És una joia.
- Oi que sí? - Sí.
M'encantaria veure'l despullat.
No.
Em donaria un atac.
No l'hi donaria a ell?
I moriria feliç.
Això va a més, oi que sí? Va a més la cosa?
Sí, una mica… No ho…
No ho sé.
Però no vull…
No vull que passi com amb en Charlie.
Tresor, en Charlie va morir molt jove.
- Va ser una tragèdia. - No dic això.
És que…
No t'ho he dit mai, però no estàvem bé.
Abans que caigués malalt.
Gens bé. T'ho va dir?
No.
No volia seguir amb mi.
Volia divorciar-se.
Charlie.
Em sap greu.
En Charlie ho estava passant malament.
Abans d'emmalaltir. Molt. Va tardar tres anys en treure el llibre.
No va guanyar res.
- I llavors va sortir el meu i… - Ja.
Sé que se n'alegrava.
Per mi. Però va ser dur.
M'ho imagino.
I es va afonar. Jo el vaig voler ajudar, però no vaig poder.
De fet, va ser pitjor.
Així que em vaig fer petita perquè ell no se sentís tan petit.
I llavors va caure malalt i no vam tornar a parlar del tema.
Allà es va quedar.
I jo em vaig quedar al seu costat, agafant-li la mà i estimant-lo.
Ja ho sé.
I va morir.
T'has guardat això dins durant tots aquests anys?
Per què no m'ho vas dir?
Perquè no…
No saps que ets com una filla per a mi?
No ho saps?
Vull que siguis feliç.
Ja ho sé.
El paio de dalt et fa feliç?
Sí, estic molt bé amb ell.
No entenc què passa.
Però és meravellós.
- Té sentit això? - Sí.
I si acabés demà, crec que ho superaria, però…
No vull que em faci falta.
Perquè si s'acaba…
patiré molt.
Quan s'acabi, patiré.
Tresor.
Que s'acabi no depèn de tu.
T'encanta estar amb ell.
No pensis en res més.
Demà ja vindrà.
Doncs sí.
Jo crec que ho hem de votar.
Jo dic que sí.
- Jo, també. - Genial.
Brindem.
Mireu.
- És una preciositat. M'encanta. - Sí.
Moltes gràcies.
De res. Bon Nadal.
Aviam.
Ei, mireu!
"Zara Ford. Productora associada."
- Sí. Que guai. - Sí.
- Bon Nadal. - Molt bé.
Vinga. Aquest per a tu.
Gràcies.
ANTOLOGIA DE BROOKE HARWOOD
Què dius?
Hi són els teus articles de The New Yorker, Vogue,
i tots els teus relats.
- No. - En un lloc.
Això ho has fet tu?
- T'agrada? - Gràcies. Sí, m'encanta.
- Que bé. - Gràcies.
- Bon Nadal. De res.
Ara què?
Te n'agafo una.
- Segura? Pesa molt. - Sí. Tranquil·la.
Gràcies.
Una abraçada més i prou.
Gràcies per tot.
Ha estat molt maco. Gràcies.
- Ets un amor. - Gràcies. El millor Nadal del món.
Ho sabries, t'ho dic jo.
- Ens veiem a casa, no? - Sí.
Zara.
Zar, què passa?
No res, tot bé. Ara ens veiem.
Sí.
D'acord. Vigila amb la carretera.
Igualment.
- Sí. - Sí.
Sí, no? Jo tinc contactes.
És gairebé temporada alta. No ho sé. Quants dies?
- Que sí. Demanem dos habitacions. - Dos habitacions?
Sí, seria divertit.
D'acord.
Jo hi aniria. M'encantaria ballar.
Hola, vida.
Estàvem dient de demanar. Et ve de gust tailandès?
Em moro de gana.
Crec que hauries de marxar, Chris.
Au, Zar, va.
Què passa?
Per poc caic a la trampa.
Aquestes festes…
Gairebé te'n surts.
- Aviam. - Què vols dir?
Només volies passar-ho bé amb ma mare
i estar amb algú a Nadal, fos qui fos.
No diguem coses que no diem de debò.
Et penses que el coneixes, i no. No el coneixes.
¿Saps que em fa demanar
una crema japonesa de 500 dòlars només per als seus colzes?
- I què? - Tinc èczema.
¿O que m'obliga a fer cistelles als gossos pels seus aniversaris
i mitjos aniversaris, que pago jo, perquè si no, no és sorpresa?
Sí, la idea és que sigui sorpresa. No…
- No entenc… Què? - No saps…
M'ha arribat a dir que em feia fora si no feia l'aire net.
Un cop. Va ser només un cop.
I els cops que l'he cagat i m'ha demanat una carta de disculpa?
I encara que no la cagui, la vol igualment.
Això és veritat?
En fi, m'he deixat anar, perquè no volia dir això.
El que el que més em molesta és que cada vegada que talla amb algú,
cada vegada,
regala les mateixes arracades de diamants.
I ja te les teves.
Què dius? No és veritat.
No, prou.
Ai, Senyor.
Ei, un moment. Zara, no…
Escolteu, era un regal.
Abans que se m'acudís el llibre,
- em vaig atabalar i no sabia què comprar. - Pots parar?
Para, Chris.
Heu anat al plató de Nova York?
Marxa.
- Brooke, no… - T'ha dit que marxis.
Marxa, si us plau.
Molt bé.
Quina vergonya.
Com saps això de Nova York?
Normalment soc jo qui parla amb seguretat perquè el deixin passar.
D'això…
No ho sé. Això s'ha sortit de mare i no ho he gestionat gens bé,
però havies de saber com és en realitat.
I tu ho saps, això?
Sí.
El conec perfectament.
Però es veu que després de dos anys amb ell,
preocupant-m'hi,
ell a mi no.
Potser jo tampoc no et conec.
No m'ha agradat que ho fessis així.
Estic…
No sé ni per on començar.
He…
He trobat unes arracades a la bossa d'en Chris
i ja saps què vol dir això i…
Zara, pots parar, si us plau?
Un moment.
On és en Malcolm?
Puc dormir amb tu si no hi és?
Hem tallat.
Fa com deu dies.
Què?
Què? Si jo era aquí. Estàveu junts abans que marxés.
No, ja no!
D'acord? Però no t'ho vaig dir.
- Per què no? - No ho sé.
Perquè no et veia capaç de preocupar-te per mi.
O que t'importés, la veritat.
Estàs dient que no m'importes?
Últimament hem parlat molt de tu, Zar.
Mira, i no només últimament.
Sé que estàs emprenyada i que no ho dius de debò, però és dur.
Sí que ho dic de debò.
Perquè et vaig dir que discutíem i no em vas preguntar ni com estava.
¿De debò creus que soc una amiga tan dolenta
que m'és igual el que et passi?
T'estàs escoltant?
Estàs fent que això giri al teu voltant.
Sempre estic pendent de com estàs tu, i estic esgotada.
T'estimo, de debò, però estic esgotada.
És que no…
No puc més. No puc.
- Hola, Zara. - Hola, Mila.
Tranquil·la.
DIFERIT TIMES SQUARE. COMPTE ENRERE
MITOLOGIA
Hola.
Bon any nou.
Hola.
Això és per compensar el que imagino que ha estat una ruptura de merda
i el fet absolutament cert
que he estat una amiga de merda.
PUTA AMA
Ets tan ridícula que m'ho tornes?
- Soc fatal. Tot malament. - Ets una cutre.
Però tries bé els aperitius.
BON ANY NOU
DIFERIT. TIMES SQUARE
- Bon any nou. - Bon any nou.
BON ANY, TRESOR. QUE SIGUIS FELIÇ. T'ESTIMO. MAMA.
Ta mare?
JO TAMBÉ T'ESTIMO.
PLATÓ 4. PLATÓ 8
Podries ser a Bloomingdale's, però ets aquí.
I explotaràs.
Tenim un problema.
Chris? Soc la Zara.
Què passa?
Chris.
Què estic fent?
Quin sentit té que interpreti el bo de la pel·lícula?
La gent que estimo i que m'importa no em parla.
Hauria d'interpretar el dolent.
No ets dolent, Chris.
Només l'espifies de vegades.
- No em vol ni veure, oi? - No és veritat, això.
Té coses a fer.
Marxa a Princeton a fer el segon semestre.
Sí.
Zara.
Sé que no em creuràs, però les arracades eren només això.
D'acord, sí, se'm va passar pel cap tallar amb ta mare, però per costum.
Perquè sempre fujo quan les coses van bé.
I llavors se'm va acudir muntar-li el llibre,
i no parava de pensar que la faria feliç, i que l'únic que volia era fer-la feliç.
I me'n vaig descuidar.
Em vaig descuidar les arracades, no sabia ni que eren allà.
I el plató… Au, va.
Ja saps que hi vaig per evitar la premsa. És l'únic lloc on puc anar.
No tinc gaires llocs on…
Sortir amb mi no és fàcil.
Ni treballar amb tu.
Ja.
Ja sé que faig tard, però…
Potser l'hi podries dir.
Zara, Nova York…
No, em vaig passar de la ratlla.
Em sap greu.
Amb ta mare va ser diferent.
Per? Per què va ser diferent amb ella?
Perquè no m'havia enamorat mai allà.
Segur que ho vols deixar?
Sí.
Però m'asseguraré que estiguis bé.
Com sempre.
Creus que estaràs preparat d'aquí a quinze minuts?
Sí, vaig néixer preparat.
Molt bé.
Ei, Zara.
Digues.
Gràcies.
Ets bona productora.
- Ai, hola. - Hola.
- Ostres, marxes de debò, eh? - Estic fent neteja.
Si tu o la Genie en voleu algun, dieu-m'ho abans que els doni.
Com va la pel·lícula?
Aviam, mama, per què…?
Per què marxes a Princeton?
Perquè necessito un canvi.
I serà un descans no haver d'escriure. Per què m'ho preguntes?
- No té res a veure amb en Chris, oi? - No.
Tenies raó.
No…
Sí, em va fer fer tot això. Les cartes… Tot.
Però…
No ho sé. És que…
Durant tota la vida,
jo t'ho he fet passar molt pitjor.
Quan tenia set anys, em vas pujar a la Torre Eiffel.
Ostres, és veritat. I no paraves de cridar.
I fins fer-ne dotze, a les nits, et feia quedar-te amb mi fins que m'adormia.
I ho feies de franc.
No vas demanar mai res a canvi.
Quan va morir el pare,
jo era una nena trista de tretze anys que et va traslladar tots els problemes.
I hi ha criatures que tenen somnis enormes, colossals,
i uns pares que no els recolzen.
Però jo et tinc a tu.
Sé que faci el que faci a la vida,
tu hi seràs.
Tinc molta sort.
I no sé per què m'ha costat tant adonar-me que la teva felicitat no em treu res.
I t'ho mereixes.
Et mereixes ser feliç.
Et mereixes sentir-te viva i que estiguin per tu.
I ara per fi estic per tu, mama, de debò.
Ei.
Ser ta mare és el que més m'estimo del món.
Ja ho sé.
- Aviam… - Què?
No és per canviar de tema, però…
Fes-ho, si us plau.
Què fem amb en Chris?
No, això s'ha acabat. No res. Fora.
Tornem a la vida real.
Ja sé que no menges pasta ara, però resulta que la sèmola és millor?
No hi té res a veure. És pels carbohidrats. En soc al·lèrgic.
No s'és al·lèrgic a això. Potser és el gluten.
La majoria en som al·lèrgics.
N'estàs segura?
Chris.
- Tot anirà bé. Confia en mi. Ja toca. - No ho sé.
- Vinga. Som-hi. - Crec que em quedaré aquí.
No. Dona'm la bossa. Va. Vinga, som-hi.
T'ho prometo. Serà guai. Ens ho passarem bé.
Sí, va. No, au, vinga. Anirà genial, ja ho veuràs.
Si a la gent li és igual.
Només ets un tio amb una jaqueta de vellut que va a comprar.
- És de pell d'ant. - D'ant? Sí, ja.
No em mira ningú.
Ho estàs fent molt bé.
Què passa?
No ho sé. La gent està fent vida normal, avui.
No pot ser!
Sí.
Molt bé. Com es deia?
Kiwano. Meló banyut.
I per què és?
Per a la demència.
Però si no tens demència.
Ja, perquè menjo molts melons banyuts i només en tenen aquí.
Així que espavila, en vull tres.
D'acord.
Ara vinc.
- No vols advocats ecològics? - Oi, i tant.
Són tots ecològics?
Diria que sí. Ostres.
- Mare meva, Chris. - Creia que en feien molt pocs.
Brooke?
Hola.
Què hi fas, aquí?
La Leila necessitava urgentment melons banyuts
per tal de combatre la demència, cosa que ara veig que és ridícula.
Zara, què és això?
Aviam, d'això… Com ho dic?
Ja està. Em vaig equivocar.
I ho sento.
Sí, ha estat dur.
- No, jo ho sento. - No, jo.
- No va estar bé. - Bé…
Prou. Tots ho sentim, tots ens estimem, i és molt maco.
Sí, ens estimem. Súper. Ens vam equivocar i ho sentim.
Mireu, això no té res de normal, i per això crec que funciona.
Contra tot pronòstic, esteu molt bé junts.
No és el que m'imaginava per a cap dels dos, però…
El que us vull dir és que us mereixeu una oportunitat i no m'hi interposaré.
Ens acabes de produir? És això?
- És bona, oi? - Sí.
- Molt. És filla meva. - Bé, jo marxo.
- Us deixo sols. Passeu-ho bé. - Sí, d'acord.
Mira, no sé què tenia pensat, però jo no hi he tingut res a veure.
Em deixes dir-te una cosa? Només una.
Sí, i tant. Què?
M'he passat tota la vida passant per alt la gent.
I fins que no et vaig conèixer no sabia què em feia ser això.
Què et fa ser?
Una illa d'un sol home.
I no vull ser-ho, Brooke.
No tinc la infraestructura suficient.
No sé què és això, no…
És que… Chris, ens hi juguem molt i…
I què? Tant és! Per això no ho hem d'intentar?
Que s'acabi no depèn de nosaltres.
Que s'acabi? Per què dius això? Si no ha començat encara.
Vinga.
D'acord. Què vols fer?
De debò vols saber què vull fer?
Brooke, vull agafar un carret,
vull fer una llista
i vull anar a la secció de cereals d'allà perquè fa molt bona pinta i vull…
- Que no has vist mai cereals? - Així no. És una passada.
És el millor súper del món. No faig conya. I normalment no puc anar a comprar.
I molt menys amb una persona que m'agrada moltíssim.
Podem començar amb això?
Em sembla una bona opció per començar.
Humidificadors. Ja.
Trons.
Que es quedin el temps que vulguin. En Chris paga les hores extra. Gràcies.
Perdona, qui hi ha allà dintre? De debò hi ha en Chris Cole?
Ni idea. Els únics que hi són són ma mare i el seu xicot.
UN ANY DESPRÉS
BROOKE HARWOOD PER SEGONA VEGADA
Vinga, som-hi.
Molt bé.
Sí, ¿ens pots enviar una còpia digital a mi i a direcció
i una còpia física a en Chris, que la prefereix així?
I he de parlar amb producció executiva
per comentar el nou calendari, tinc un parell de preguntes.
I ja si em portes un cafè, quan puguis, genial.
- De seguida. - Gràcies.
Quan comencem?
A les set de la tarda.
- Preparat per rodar de nit? - Sí, és clar.
És que no et veig aguantant tota la nit.
Pregunta-li a ta mare.
No volia dir això.
- Fora! Marxa! - No volia…
- No em referia a ta mare. - No.
Ja saps què volia dir. Feia conya.
Calla.
- Perdona. - No tornis.
- Perdona. - No.
Fins a la nit.
- Sí. T'estimo. - I jo.
Subtítols: Teresa Pitarch Porcar