UN TRAMVAI NUMIT DORINŢĂ
SupRip by Driv3r www.titrări.ro
Vă pot ajuta cu ceva, dnă ?
Mi-au spus să iau un tramvai numit Dorinţă,
apoi unul numit Cimitir.
Merg şase cvartale, apoi ajung în Elysian Fields.
Acesta e tramvaiul dvs.
DORINŢĂ
Mulţumesc.
Când a ajuns acasă, ea îl aştepta.
N-ai pomenit aşa ceva.
V-aţi rătăcit ?
Caut strada Elysian Fields.
Ce număr ?
642.
Aici este.
O caut pe sora mea, Stella DuBois. De fapt, dna Stanley Kowalski.
Aici stă. Tocmai a plecat.
Da ?
Asta e casa ei ?
Ea stă la parter, eu la etaj.
Deci, e plecată...
Ai văzut o popicărie mai sus ?
- Nu, nu cred. - E acolo cu soţul ei.
Blanche !
- Stella ! Eşti chiar tu ! - Blanche !
Scumpo ! Ia să te văd...
Tu nu te uita la mine în lumina asta.
Ai găsit casa ?
Cum poţi să stai acolo ?
Nici în coşmarurile mele...
Numai Edgar Allan Poe ar aprecia aşa ceva.
Ce cauţi în locul ăla oribil ?
Îmi pare rău, trebuia să fiu amabilă.
Trebuia să spun: "Ce casă frumoasă !"
- N-ai scos o vorbă. - Nu m-ai lăsat.
- Hai, vorbeşte ! - Hai să ţi-l prezint pe Stanley.
- Nu acum. - Doar ţi-l prezint.
Care e ?
- Ăla care... - Ăla care face tot scandalul.
Nu-i aşa că e grozav ?
Stella, n-am chef acum să-l cunosc. Să mă odihnesc puţin înainte.
- Vrei să bei ceva ? - Ce idee minunată !
Scumpo !
Un suc ?
Nu. Cu nervii pe care-i am... Un scotch.
Un suc de struguri.
Nu m-ai întrebat de ce nu mai sunt la şcoală.
M-am gândit că o să-mi spui tu.
- Crezi că am fost concediată. - Nu, cred că ţi-ai dat demisia.
Eram epuizată. Am trecut prin multe. Mi-au cedat nervii.
Era să înnebunesc.
Dl Graves...
El e directorul liceului...
Mulţumesc. Mi-a propus să...
Să-mi iau un concediu.
N-am avut cum să-ţi spun toate astea în telegramă.
Chestia asta mă face să mă simt bine.
- Mai vrei unul ? - Nu. Asta e limita mea.
Cum mă găseşti ?
- Arăţi grozav. - Eşti o mare mincinoasă.
La lumina zilei, sunt o ruină.
Eşti durdulie ca o potârniche. Îţi stă bine.
- Blanche ! - Sincer.
Numai să ai grijă la şolduri.
Uită-te la mine !
Ştii că în 10 ani n-am pus un gram pe mine ?
Am aceeaşi greutate ca atunci când ai plecat de la Belle Reve,
atunci când a murit tata
şi tu ne-ai părăsit.
Blanche, arăţi incredibil de bine !
Încă unul ?
Poate c-ar fi bine. Unul mic.
Nu-ţi face griji. Sora ta nu a ajuns o beţivă.
E doar cam zguduită, obosită şi murdară.
Chelner !
- Vrei să fie fierbinte ? - Clocotită.
- Stella ! - Da ?
Sunt doar două camere. Eu unde o să stau ?
Aici.
Ce fel de pat e ? Unul pliant ?
- Cum e ? - Minunat.
Nu-mi plac paturile prea confortabile.
Dar nu e nicio uşă... Stanley... E decent ?
- Stanley e polonez. - Sunt ca irlandezii, nu ?
Am adus nişte haine frumoase,
să mă placă prietenii voştri minunaţi.
Nu cred c-or să ţi se pară minunaţi.
Oricum am adus nişte haine frumoase şi o să le port.
Speri probabil să mă mut la un hotel.
Nu mă mut. Vreau să fiu lângă tine.
Vreau să stau lângă oameni. Nu pot să stau singură.
După cum ai observat,
nu mă simt prea bine.
Da, pari cam...
Stanley o să mă placă
sau o să fiu doar o rudă în vizită ? N-aş suporta asta.
O să vă înţelegeţi de minune. Dar nu-l compara...
- Ofiţer ? - Sergent
în divizia de tehnicieni. Decorat de patru ori.
Purta uniforma când l-ai cunoscut ?
N-am fost orbită de asta.
- M-ai înţeles... - Bineînţeles,
a trebuit să mă acomodez cu nişte chestii.
Cum ar fi, trecutul lui.
Cum a reacţionat când i-ai spus că vin ?
- Nu stă prea mult pe acasă. - Călătoreşte mult ?
Asta e bine, nu ?
Abia rezist când lipseşte o noapte.
O, Stella !
Când e plecat o săptămână, aproape că înnebunesc.
- Dumnezeule ! - Când se întoarce,
plâng ca un copil.
Cred că asta înseamnă să iubeşti.
Stella !
Probabil că ai crezut că o să te întreb unele lucruri.
Aş vrea să fii înţelegătoare în legătură cu ce o să-ţi spun.
Cu ce, Blanche ?
O să-mi aduci reproşuri, ştiu, dar
gândeşte-te că tu ai plecat de acasă. Eu am rămas şi m-am luptat.
Tu ai venit în New Orleans,
dar eu am rămas la Belle Reve şi am încercat s-o păstrez.
Nu-ţi reproşez nimic,
- ...dar toată povara a fost pe umerii mei. - De-abia am câştigat destul pentru mine.
Ştiu, dar tu ai abandonat Belle Reve. Nu eu.
M-am luptat pentru ea. Aproape că mi-am dat viaţa !
Termină cu isteria asta !
- Ştiam că aşa vei reacţiona. - În legătură cu ce ?
Cu pierderea.
Pierderea.
Belle Reve ? Ai pierdut proprietatea ?
Da, Stella.
Cum s-a întâmplat ?
- Aşa, întreabă-mă cum s-a întâmplat... - Blanche !
Nu eşti în măsură să mă acuzi...
- Nu voi sta în casa asta. - Blanche !
- Blanche... - Eu am suportat totul.
Toate morţile... Cortegiile funerare...
Tata, mama, Margaret.
Ai venit la timp pentru înmormântări.
Înmormântarea e faţa frumoasă a morţii.
Cum crezi că s-a plătit atâta boală şi moarte ?
Moartea e scumpă.
Eu, cu salariul meu mic de la şcoală...
Da, acuză-mă !
Uită-te la mine şi acuză-mă că am pierdut casa.
Eu am pierdut casa ? Tu unde erai ?
- În pat, cu polonezul tău ! - Ajunge !
- Stella, plângi ? - Te surprinde ?
Jucăm mâine la tine ?
Nu. Mama e tot bolnavă.
- Bine, tu aduci berea. - Terminaţi odată !
- Am mâncat spaghetele singură. - Ţi-am spus
că vom juca la Jack.
De ce râzi ? Nu mi-ai dat niciun telefon.
Ţi-am spus la micul dejun şi la prânz.
Intră odată în casă !
- Ce vroiai, să dau anunţ la ziar ? - M-am săturat să te tot caut.
Tu trebuie să fii Stanley.
Eu sunt Blanche.
Sora Stellei ?
Da.
Bună. Unde e ?
În baie.
De unde eşti ?
Auriol.
Auriol, zici ?
A, da, nu e în zona mea.
Băutura se duce repede când e cald. Vrei ?
Nu. Rareori mă ating de ea.
Unii se ating rar de băutură, dar ea îi atinge des.
Te deranjează dacă mă fac comod ?
Te rog...
"Fă-te comod" e motto-ul meu.
Şi al meu. E greu să arăţi proaspăt.
Nu m-am spălat. Nici nu m-am pudrat
şi ai venit tu.
Poţi să răceşti, mai ales după ce ai jucat popice.
- Eşti profesoară, nu ? - Da.
- Ce predai ? - Engleza.
Niciodată n-am fost bun la engleză.
- Cât stai aici ? - Nu ştiu încă.
Rămâi la noi ?
Da, dacă nu vă deranjează.
Bine.
Călătoriile mă epuizează.
- Calmează-te. - Ce-a fost asta ?
Sunt doar nişte pisici.
Ai adormit acolo ?
O să te şochez. Nu sunt un tip rafinat.
Stella mi-a spus multe despre tine.
Ai fost măritată, nu ?
Da, când eram tânără.
Da ? Ce s-a întâmplat ?
- Da ? Ce s-a întâmplat ? - Băiatul...
A murit.
Cred că... O să-mi vină rău.
Peşte proaspăt ! Peşte proaspăt !
Se pare că are de gând să stea o vreme.
- Jucăm pocher diseară ? - Da.
M-am gândit, poate...
- Niciun poate. E la fel. - Stanley !
- Bună, Steve ! - Pune-l jos.
- Îl aduc pe celălalt ? - Da.
- Mulţumesc, dragă. - Stella ?
- Da ? - Stanley mi-a adus cufărul ?
- Da, Blanche. - Scumpo,
- vrei să-mi scoţi rochia albastră ? - Bine, Blanche.
Frumos din partea lui Stanley că mi-a adus cufărul.
I-a făcut plăcere.
- Vorbim mai târziu. - Nu uita.
Merg cu Blanche la Galatoire's, să luăm cina,
apoi mergem la un spectacol.
- Şi cina mea ? - Ţi-am lăsat ceva la gheaţă.
O să stau cu Blanche până se termină partida de pocher.
- Nu ştiu dacă i-ar place. - Minunat !
Dă-mi nişte bani.
Unde e ?
Face o baie fierbinte, să-şi calmeze nervii.
E foarte supărată.
De ce ?
A trecut prin multe. Am pierdut Belle Reve.
Proprietatea de la ţară ?
- Cum ? - A trebuit s-o sacrifice.
Spune-i ceva drăguţ când iese.
Şi nu-i pomeni de copil.
Nu i-am spus nimic.
Încearcă s-o înţelegi şi fii drăguţ cu ea, iubitule.
Nu se aştepta să avem un apartament atât de mic.
Am încercat s-o menajez în scrisori.
Admiră-i rochia şi spune-i că arată bine.
E mica ei slăbiciune.
Am înţeles.
În legătură cu proprietatea...
Da ?
Ar trebui să aflăm mai multe detalii.
Nu are rost să vorbim acum. După ce se calmează.
Deci sora Blanche nu poate fi agasată cu detalii de afaceri ?
Ai văzut cum era aseară.
Să aruncăm o privire la actul de vânzare.
N-am văzut niciunul.
Nu ţi-a arătat niciun act de vânzare ?
Nu a fost vândută.
A dat-o de pomană ?
- Te aude ! - Nu-mi pasă dacă mă aude.
- Să vedem hârtiile. - Nu mi-a arătat nicio hârtie.
Nu-mi pasă de hârtii.
Ai auzit de codul napoleonic ?
Nu, Stanley.
Hai să te lămuresc.
În statul Louisiana, e în vigoare codul napoleonic,
potrivit căruia ce aparţine soţiei aparţine şi soţului şi invers.
Ascultă-mă !
- Dacă era proprietatea mea... - Mă doare capul !
Bine, dragă. Bine.
O să aşteptăm,
apoi o s-o întreb pe Blanche dacă a auzit de codul nepoleonic.
Nu fi prost.
Se pare că ai fost înşelată.
Asta înseamnă că şi eu am fost înşelat şi nu-mi place !
O, Stanley !
Nu-ţi dai seama cât de ridicol eşti
când sugerezi că sora mea sau eu te-am putea înşela.
Dacă locul a fost vândut, unde sunt banii ?
N-a fost vândut, a fost pierdut !
- Pierdut. - Vino aici !
- Stanley ! - Crezi că şi-a luat chestiile astea
- ...din salariul de profesoară ? - Mai încet !
Uită-te şi tu ! Pene şi blănuri...
O rochie aurită...
- Zău aşa ! - Blană de vulpe
de o jumătate de milă lungime !
Unde sunt blănurile tale ?
Albe ca zăpada !
Sunt blănuri de vară, ieftine. Le are de mult.
Cunosc un negustor care poate să evalueze chestiile astea.
Nu fi idiot.
Cred că a băgat mii de dolari în astea.
Ce-i asta ? Comoara piraţilor ?
- Stanley ! - Perle !
Sora ta e cumva căutător de perle ?
Brăţări din aur masiv. Ale tale unde sunt ?
Termină !
O diademă cu diamante.
Nu, cu strassuri.
- Ce sunt alea, strassuri ? - Ceva asemănător cu sticla.
Da.
Cunosc un bijutier. O să-i spun să le evalueze.
- Uite-ţi moşia aici... - Eşti oribil.
Lasă chestiile astea, o să iasă din baie.
Kowalski şi DuBois au noţiuni diferite asupra acestei chestiuni.
Slavă Domnului ! Eu ies.
Du-te.
Vino cu mine cât se îmbracă Blanche.
De când îmi dai ordine ?
Vrei să stai aici şi s-o insulţi ?
Rămân aici.
Bună, Stanley !
După ce fac baie mă simt ca nou-născută.
Asta e bine.
Vrei să mă scuzi până îmi pun rochia cea nouă ?
Te rog.
Mulţumesc.
Am înţeles că aici va fi o partidă de cărţi
la care doamnele nu sunt invitate.
Exact.
Unde e Stella ?
Afară.
Vreau să-ţi cer un serviciu.
Mă întreb ce poate fi.
Să-mi închei nişte nasturi la spate.
Poţi intra.
- Cum arăt ? - Bine.
Mulţumesc. Acum, nasturele.
Nu mă descurc.
Voi, bărbaţii, cu degetele voastre neîndemânatice.
- Îmi dai să trag şi eu un fum ? - Ia o ţigară.
Mulţumesc...
Cufărul meu parcă a explodat.
Eu şi Stella te-am ajutat să despachetezi.
Ai făcut o treabă rapidă şi meticuloasă.
Se pare că ai frecventat nişte magazine de modă din Paris.
Hainele sunt pasiunea mea.
Cât au costat blănurile astea ?
Sunt un cadou de la un admirator.
Se pare că avea foarte multă admiraţie.
În tinereţe, m-au admirat mulţi. Dar uită-te cum arăt acum...
Poţi crede că odată eram considerată atractivă ?
Arăţi bine.
- "Pescuiam" un compliment. - Nu fac complimente.
Multe femei nu ştiu dacă arată bine sau nu, dacă nu li se spune.
Altele se cred mai frumoase decât sunt.
O gagică mi-a spus odată: "Sunt fermecătoare".
Eu i-am zis: "Şi ce dacă ?"
- Ea ce a spus ? - Asta i-a închis gura.
- A pus capăt idilei ? - A pus capăt conversaţiei.
La unii bărbaţi prinde chestia asta cu farmecul Hollywoodului,
la alţii nu.
- Iar tu eşti din a doua categorie. - Da.
Nu-mi pot imagina ce femeie ţi-ar putea face farmece.
Eşti simplu, cinstit, puţin primitiv.
Ca să te intereseze, o femeie ar trebui...
Să pună cărţile pe masă.
Nu-mi plac oamenii şovăitori.
Când te-am văzut aseară, mi-am zis:
"Sora mea s-a măritat cu un bărbat adevărat".
Termină cu trăncăneala !
Vino afară. Las-o pe Blanche să se îmbrace.
- Am terminat. - Vino afară.
Discut puţin cu sora ta.
Vrei să te duci să-mi iei o cola cu lămâie ?
Vrei să faci asta pentru mine ? Te rog !
Bine.
Cred că biata Stella nu te înţelege aşa cum te înţeleg eu.
Dle Kowalski, să nu mai batem pasul pe loc.
Sunt gata să răspund la orice întrebare. Nu am nimic de ascuns.
Ce vrei să ştii ?
În statul Louisiana avem codul napoleonic.
Ce e al soţiei e şi al soţului şi invers.
Ce aer juridic ai...
Dacă nu erai sora nevestei mele, nu ştiu ce-aş crede despre tine.
- Ce vrei să spui ? - N-o face pe proasta, ştii tu foarte bine.
În ordine, cărţile pe masă. Mint destul de mult.
La urma urmei, farmecul unei femei e 50% iluzie.
Dar în chestiunile importante spun adevărul.
Nu am înşelat-o pe sora mea, pe tine sau pe altcineva
de când mă ştiu.
- Hârtiile sunt în cufăr ? - Tot ce am este în cufăr.
Ce e în capul tău ?
Lasă-mă pe mine. E mai rapid şi mai simplu.
Îmi ţin hârtiile în cutia asta.
Ce sunt alea ?
Scrisori de dragoste,
îngălbenite de vreme.
Toate de la un singur băiat. Dă-mi-le înapoi !
Arunc doar o privire.
- Atingerea ta le insultă. - Lasă prostiile.
Acum, că le-ai atins, o să le ard !
Ce-s alea ?
Sunt poezii scrise de un băiat care a murit.
L-am făcut să sufere aşa cum vrei să mă faci tu să sufăr, dar nu poţi.
Nu mai sunt tânără şi vulnerabilă. Dar soţul meu era.
Nu contează. Dă-mi-le înapoi.
Mulţumesc.
Ce-ai vrut să spui când ai zis că o să le arzi ?
Scuză-mă,
mi-am pierdut capul pentru o clipă.
Fiecare are ceva ce nu vrea să fie atins de alţii,
chestii personale, intime.
Ambler & Ambler.
Crabtree.
- Din nou Ambler & Ambler. - Ce este Ambler & Ambler ?
O firmă care acordă împrumuturi.
Deci proprietatea a fost pierdută prin ipotecare.
Ce sunt celelalte hârtii ?
Sunt mii de hârtii, unele vechi de sute de ani,
în legătură cu Belle Reve.
Proprietatea a fost ciuntită treptat,
pe măsură ce strămoşii noştri nechibzuiţi vindeau pământul.
În final rămăsese doar casa
şi 20 de acri de pământ care include un cimitir
în care sunt acum toţi în afară de mine şi Stella.
Aici sunt toate.
Ţi le dăruiesc. Fă ce vrei cu ele.
Mi se pare potrivit ca Belle Reve să ajungă
acest teanc de hârtii în mâinile tale capabile.
Mă întreb unde întârzie Stella.
Cunosc un avocat care poate studia astea.
Dă-i-le împreună cu o cutie de aspirine.
Potrivit codului napoleonic,
un bărbat trebuie să se intereseze de problemele soţiei,
mai ales acum, când aşteaptă un copil.
Stella aşteaptă un copil ?
Nu ştiam că aşteaptă un copil.
Stella.
Cât de bine trebuie să fie să ai un copil...
Totul va fi bine.
Ne-am lămurit.
Cred că m-am descurcat bine.
I-am spus că e ca un băieţel, am râs şi am flirtat.
Da, am flirtat cu soţul tău.
Au sosit musafirii...
- Bună, Stella. - Bună, Steve.
Îmi pare rău că ţi-a făcut asta.
Nu e genul care să se dea în vânt după parfumul de iasomie.
Dar poate că de aşa ceva avem nevoie,
acum, că am pierdut Belle Reve şi nu ne mai poate proteja.
Cât de frumos e cerul...
Aş vrea să fiu acolo, într-o rachetă şi să nu mă mai întorc.
În ce parte o luăm ?
Pe aici ?
Nu, pe aici.
Orbul îl conduce pe orb.
Du-te sus şi spune-i să înceteze.
S-ar putea să nu mă mai întorc. Las-o baltă.
Ţii minte noaptea în care a turnat apă fierbinte prin podea ?
Trebuie să plec acasă.
- Ce vrei să spui ? - Mă retrag.
De fiecare dată când iei un pot mare, vrei să pleci.
Mama e bolnavă. Mă aşteaptă.
Mă duc să mă spăl.
- Stella ? - Da, Eunice ?
Spune-le că ceainicul e pe foc.
Le spun să termine jocul.
- Ce-a vrut să spună ? - Că toarnă apă clocotită prin podea.
Stai să mă pudrez.
- Arăt obosită ? - Eşti proaspătă ca o floare.
Da, una culeasă de câteva zile.
Ce-ar fi să se ducă cineva să ia nişte mâncare chinezească ?
- Când pierd, tu vrei să mănânci. - Încă mai jucaţi ?
- Unde aţi fost ? - Am fost la un spectacol.
Blanche, el e dl Gonzales, dl Hubbell...
Încântată ! Nu vă ridicaţi, vă rog.
Nu se ridică nimeni.
- Pot să chibiţez ? - Nu.
Ce-ar fi să vă duceţi la Eunice ?
- Când terminaţi ? - Când o să vrem.
Mai jucaţi o mână.
- Mergeţi sus la Eunice. - Hei, aia-i haina mea.
Nu e amuzant.
Mă enervează când face asta în faţa oamenilor.
- Mă duc să fac o baie. - Iar ?
Am nervii încordaţi.
- Bună seara ! - Bună seara !
Blanche, ţi-l prezint pe Harold Mitchell.
- Sora mea, Blanche DuBois. - Îmi pare bine.
- Cum se simte mama ta ?
La fel.
Îţi mulţumeşte pentru şarlotă.
Mă scuzaţi.
- Pare superior celorlalţi. - Crezi ?
- Are o privire sensibilă. - Mama lui e bolnavă.
- Însurat ? - Nu.
- E un "taur" ? - Blanche !
- Nu cred. - Cu ce se ocupă ?
E tehnician la aceeaşi fabrică la care lucrează şi Stanley.
Asta înseamnă ceva important ?
Stanley e singurul care poate realiza ceva.
Stai în lumină.
Da ? Doamne !
Ar trebui să le vezi pe nevestele lor.
Muieri mari şi grase, bănuiesc.
O ştii pe cea de sus.
Într-o seară...
Iar gipsul...
- Terminaţi cu gălăgia ! - Nu se aude !
Linişte !
Stella.
E casa mea. Vorbesc când vreau !
- Nu începe scandalul. - E aproape beat !
Ies imediat.
Haide, Mitch.
Haide, Mitch, intri ?
Nu, mă retrag.
Cine a deschis radioul ?
Eu.
- Închide-l ! - Lasă-l să meargă.
Stanley !
Aici erai. N-ai pariat.
- Ba am pariat, nu-i aşa ? - N-am fost atent.
Dar ce făceai ?
M-am uitat prin draperie...
- Joacă sau ieşi. - Mă retrag !
Bine, jucăm unul mixt.
Da ?
Bună !
Scuzaţi-mă.
Toaleta e ocupată pe moment.
O, scuze.
- Aveţi o ţigară ? - Desigur.
Ce tabacheră frumoasă !
- Argint ? - Da.
Citiţi inscripţia.
Are o inscripţie !
Nu văd.
"Dacă Dumnezeu va alege să fie aşa",
"Te voi iubi mai mult după moarte".
E din sonetul meu preferat de Browning.
- Îl ştiţi ? - Cum să nu.
E şi o poveste în legătură cu inscripţia.
Sună a idilă.
Nu, fata e moartă acum.
Ştia că moare când mi-a dat asta. O fată deosebită.
Cred că v-a iubit foarte mult. Oamenii bolnavi au legături sincere.
- Aveţi dreptate. - Durerea impune sinceritate.
O generează.
Puţinul care este aparţine celor care cunosc durerea.
- Cred că aveţi dreptate. - Sunt sigură de asta.
- Mitch ! - Jucaţi fără mine. Vorbesc cu dra...
DuBois.
E un nume franţuzesc. Înseamnă "pădure".
Iar Blanche înseamnă "alb". Pădurea albă.
Ca o livadă primăvara.
Aşa îmi puteţi reţine numele.
- Sunteţi sora Stellei ? - Da, micuţa mea soră.
Îi spun "micuţă", deşi e mai mare ca mine.
Cu mai puţin de un an. Vreţi să faceţi ceva pentru mine ?
Da, desigur, ce ?
Am cumpărat un abajur chinezesc pe Bourbon.
Îl puneţi, vă rog, peste bec ?
Cu cea mai mare plăcere.
Nu suport becurile goale, nici vulgarităţile.
Probabil credeţi că suntem nişte neciopliţi.
Mă adaptez împrejurărilor.
Asta e bine.
- Sunteţi... - Căsătorită ? Nu.
Sunt o profesoară, o fată bătrână.
Nu sunteţi fată bătrână.
Mulţumesc, dle. Apreciez galanteria dvs.
Deci lucraţi în învăţământ ?
Da.
- Da. - Şcoală primară sau liceu ?
- Mitch ! - Vin !
Doamne, ce plămâni !
Predau la liceul din Auriol.
- Ce materie ? - Ghiciţi.
Pictură sau muzică ?
Poate matematică.
Nu. Nu. Nu ştiu nici măcar tabla înmulţirii.
Am ghinionul să fiu profesoară de engleză.
Încerc să le spun unor adolescenţi
despre Whitman şi Poe.
Pe unii cred că îi interesează alte lucruri.
Exact.
Nu prea au înclinaţie spre literatură.
Dar sunt drăguţi.
Primăvara îi observi cum descoperă dragostea.
Ca şi cum nimeni n-ar fi cunoscut-o până la ei.
- Mă scuzaţi. Scuze. - Aţi terminat ?
Să dau drumul la radio.
Acum aprindeţi lumina.
Uite !
E ca o vrajă.
- Set, mustăciosule. - Chintă ! Ai pierdut !
Stanley ! Ce faci cu radioul ?
Beţivule ! Animalule !
Afară !
- Afară cu voi ! - Hei !
Sora mea e însărcinată !
Tu vii la mine, scumpo.
Eşti bine, te-a lovit ?
Nu se joacă poker într-o casă cu femei.
- Linişteşte-te ! - Ai grijă !
Bagă-l la duş.
- Atenţie ! - Bagă-l sub duş.
Apucă-l de picioare !
Apucă-l de picioare. Uşor.
Haide ! Sub duş, băiete !
Haide !
Bagă capul sub duş. Aşa.
Cum te simţi, Stan ?
Stanley, trezeşte-te ! Hei, Stanley !
- Să-l dezbrăcăm şi... - Hei ! Ce crezi că...
Nu se joacă poker într-o casă cu femei.
Haide !
- Hei ! - Unde-i Steve ? Haide.
Aşteaptă. Vino încoace. Linişteşte-te.
Stella.
Scumpo ?
Stella ?
Stella, unde eşti ?
Stella ?
Iubito...
Poţi să dormi aici, Stella, iar Blanche în camera lui Steve.
Nu vine acasă, dacă are puţină minte.
Stella e acolo ? Vreau...
Nu vine jos şi nu vrea să stea de vorbă de tine,
aşa că nu mai suna.
Hei, Stella !
Nu mai zbiera !
- O vreau pe femeia mea ! - Taci !
- Te ia poliţia ! - Stella !
Nu poţi să dai într-o femeie iar după aceea s-o chemi înapoi.
Vei avea un copil.
Sper să pună furtunul pe tine, ca data trecută.
- O vreau pe femeia mea ! - Jigodie !
Stella !
Nu te amesteca.
Să nu mă părăseşti niciodată !
Blanche, vino înapoi !
Dră DuBois ?
S-au liniştit ?
S-a întors în casă, la el !
- Bineînţeles. - Mi-e frică.
Nu vă fie. Se iubesc la nebunie.
E păcat că s-a întâmplat acum, când sunteţi şi dvs aici.
- Violenţa e... - Haideţi, staţi jos
- să fumăm o ţigară. - Dar...
Nu sunt îmbrăcată ca lumea.
Aici nu contează.
Ce tabacheră frumoasă...
V-am arătat inscripţia, nu ?
Da.
Atâta...
Atâta zăpăceală în lumea asta...
Vă mulţumesc că aţi fost atât de bun.
Am nevoie de bunătate.
Banane !
Stella ?
Stella ! Surioara mea !
Ce-i cu tine ?
- A plecat ? - Da.
Se întoarce ?
- Gresează maşina. De ce ? - De ce ?
Cum ai putut să te întorci aseară ?
Era ca un mieluşel.
Îi pare rău de ce a făcut.
- Şi asta îndreaptă lucrurile ? - Nu.
Nu, Stanley întotdeauna sparge lucruri.
Şi în noaptea nunţii
mi-a luat papucul
şi a spart toate becurile.
Ce-a făcut ?
A spart becurile cu tocul papucului.
Şi n-ai fugit ? N-ai ţipat ?
Eram impresionată.
Ai mâncat ?
Crezi că mai am poftă de mâncare ?
Văd că nu dai multă importanţă.
Cum altfel ?
A dus radioul la reparat.
S-a spart doar o singură lampă.
Zâmbeşti !
Ce vrei să fac ?
Priveşte lucrurile în faţă !
Care sunt ?
Te-ai măritat cu un nebun.
Am un plan. O să plecăm amândouă de aici.
Dar eu nu vreau să plec !
Îţi aminteşti suficient de Belle Reve
ca să-ţi dai seama că aici e imposibil de trăit.
- Greşit. - Nu pot crede că vorbeşti serios.
- Nu ? - Ştiu cum s-a întâmplat.
L-ai cunoscut în uniformă, un ofiţer, nu aici.
N-are nicio importanţă unde l-am cunoscut.
E vorba doar de dorinţă. Dorinţă brută.
Numele acelui tramvai nenorocit care trece pe aici.
N-ai luat şi tu tramvaiul ăla ?
M-a adus aici,
unde nu sunt dorită.
Mi-e ruşine că stau aici.
Nu crezi că atitudinea ta superioară e cam deplasată ?
Ţi-am zis, îl iubesc !
- Bună, Stanley. - Bună.
Pot să-ţi vorbesc deschis ?
Cât de deschis vrei...
Iartă-mă,
dar e vulgar.
Bănuiesc că da.
Bănuieşti ?
Nu se poate să fi uitat atât de mult educaţia ta
încât să crezi că are ceva dintr-un gentleman.
Mă urăşti că spun asta, nu ?
Spune tot ce ai de spus.
Se poartă ca un animal,
are obiceiuri de animal.
Are ceva subuman în el.
Mii de ani au trecut pe lângă el şi iată-l,
Stanley Kowalski, supravieţuitor al epocii de piatră,
se întoarce acasă cu vânatul proaspăt ucis !
Iar tu îl aştepţi să vină.
Poate că o să te lovească sau poate că o să mormăie şi o să te sărute.
Şi partida lui de pocher, cu celelalte maimuţe !
Poate că suntem departe de a fi după chipul Domnului,
dar, draga mea,
am progresat ceva de atunci.
Artă, poezie, muzică...
În unii dintre noi
s-au născut treptat, timid, nişte sentimente mai frumoase.
Trebuie să le amplificăm,
să fie steagul nostru în acest marş, indiferent spre ce ne îndreptăm.
Nu rămâne în urmă cu brutele !
Stella ?
- Bună. - Bună.
Blanche s-a întors ?
Da.
Bună, Blanche.
Te-ai băgat sub maşină.
Mecanicul ăla habar n-are ce e acela un gresor.
Hei !
Nu arunca în mine ! Eunice !
Roşcată nenorocită, te bat de te sparg !
Las' c-o primeşti de la mine !
La fel ca şi fratele tău.
A dat în mine. Mă duc la poliţie.
Unele dintre prietenele sorei tale au rămas în oraş...
- S-a dus la poliţie ? - Nu, s-a dus să bea un pahar.
Da, are mai mult sens.
Blanche ne face nişte huse.
- E aici ? - E la "Patru doiari".
S-o ia naiba...
Unde este cealaltă pereche de pantofi ?
Am făcut curăţenie acolo. Ţi-i aduc eu.
Nu mai găsesc nimic în casa asta.
Stanley !
Ce zodie eşti ?
- Ce zodie ? - Zodie astrologică.
Probabil Berbec.
Sunt puternici, dinamici, le place să trântească.
S-a născut la cinci minute după Crăciun.
Capricorn ! Ţapul !
Spune-mi...
Cunoşti pe cineva pe nume Shaw ?
Toată lumea cunoaşte pe cineva pe nume Shaw.
Shaw are impresia că te-a întâlnit în Auriol,
dar bănuiesc că te-a confundat.
Pe fata asta a întâlnit-o la hotel Flamingo.
Cred că m-a confundat.
Nu aş vrea să fiu văzută la hotel Flamingo.
Ştii hotelul ?
L-am văzut şi l-am mirosit.
Se pare că te-ai apropiat destul de mult.
Mirosul parfumului ieftin e pătrunzător.
Parfumul tău e scump ?
12 dolari uncia. Mai am foarte puţin.
Dacă vrei să-ţi aminteşti de ziua mea...
Cred că te-a confundat.
Dar se duce mereu pe la Auriol.
Poate să verifice dacă e vorba de o greşeală.
Ne vedem la "Patru Doiari".
- Nu merit un pupic ? - Nu în faţa sorei tale.
Flirtez cu alte fete pentru că te iubesc, scumpo.
Nu plânge.
Stella.
Încă îţi mai e frică de tunet ?
Ce ai auzit despre mine ?
Ce au spus oamenii despre mine ?
- Ce ? - Ai auzit...
bârfe ?
Bineînţeles că nu !
S-a vorbit destul de mult în Auriol.
Sunt doar vorbe. Cui îi pasă ?
Anul trecut n-a fost prea bine,
de când Belle Reve a început să-mi alunece printre degete.
Toţi facem...
N-am fost niciodată puternică.
Cei slabi trebuie să cerşească ajutorul celor tari.
Nu ştiu cât o să mai pot face asta.
Nu-i suficient să fii slabă,
trebuie să fii şi atrăgătoare.
Eu...
Eu pălesc...
Mă asculţi ?
Nu când eşti morbidă.
Cola aceea e pentru mine ?
- Dar pentru cine ? - E doar cola ?
- Vrei puţin whisky în ea ? - Nu strică.
Lasă-mă pe mine.
Nu trebuie să mă serveşti.
Îmi place să te servesc. Îmi aduc aminte de casă.
Recunosc că...
Îmi place să fiu servită.
Blanche.
- Ce este ? - Eşti atât de bună cu mine...
Ştiu că nu-ţi place când sunt sentimentală.
Să ştii că-mi dau seama de multe lucruri.
N-o să stau mult, îţi promit.
- Blanche ! - Plec. Curând.
N-o să aştept până mă dă afară.
Termină cu prostiile.
Ai grijă cum torni.
Doamne !
Rochia mea roz !
Ia batista mea. Şterge-o uşor.
Uşor.
S-a pătat ?
Nu.
Nu, deloc.
Ce noroc, nu-i aşa ?
De ce ai ţipat aşa ?
Nu ştiu.
Mitch vine la şapte.
Sunt cam nervoasă în ce priveşte relaţia noastră.
Nu i-am oferit decât un sărut de "noapte bună".
Vreau să-i câştig respectul.
Bărbaţii nu vor ceva ce obţin uşor.
De asemenea, îşi pierd repede interesul,
mai ales când fata are peste 30 de ani.
Când aduceam vorba de căsătorie, uitau unde locuiesc.
Nu i-am spus câţi ani am.
De ce eşti atât de sensibilă în ce priveşte vârsta ta ?
Din cauza loviturilor pe care le-a încasat mândria mea.
El crede că sunt o doamnă îngrijită.
Vreau să-l descurajez doar atât încât să mă dorească.
Draga mea...
Tu îl vrei ?
Vreau să mă odihnesc,
să respir din nou.
Da, îl vreau pe Mitch.
Foarte tare.
Dacă reuşesc,
pot să plec de aici, să nu mai fiu o problemă pentru nimeni.
O să reuşeşti.
Da ?
Da.
Dar nu mai bea.
Steve ! Eunice !
Stella !
Du-te de aici !
Lasă-mă jos !
- Bună, iubito ! - Lasă-mă !
Vai de mine !
Intră !
Bună seara, dnă.
Da, da.
Cu ce te pot ajuta ?
Fac o colectă pentru "Evening Star".
Nu ştiam că stelele se ocupă de colecte.
- E vorba de ziar. - Ştiu. Am glumit.
Bei un pahar ?
Nu, dnă.
Mulţumesc, nu în timpul serviciului.
Să văd...
Nu am mărunt.
Nu sunt proprietara apartamentului. Sunt sora ei din Mississippi.
Sunt una din acele "rude sărace".
E-n ordine, o să vin mai târziu.
Ascultă...
Ai...
- Ai un foc ? - Desigur.
- Nu merge întotdeauna. - Are toane.
Mulţumesc.
Ascultă...
Cât... ?
Cât e ceasul ?
- 19:15. - Aşa târziu ?
Nu-ţi plac după-amiezele ploioase din New Orleans,
când o oră nu e doar o oră,
ci un fragment de eternitate în mâinile tale,
cu care nu ştii ce să faci ?
Nu te-a prins ploaia ?
Nu, dnă. Am intrat într-o cafenea.
Ai luat un suc.
- Ciocolată ? - Cherry.
Îmi lasă gura apă.
Eu trebuie...
Tinere !
Tinere...
Ţi-a spus vreodată cineva
că semeni cu un tânăr prinţ din 1001 de nopţi ?
Aşa e, scumpule.
Vino încoace.
Vreau să te sărut o singură dată, pe gură.
Fugi.
Aş vrea să mai stai, dar n-ar fi bine.
Uite cine a venit !
Cavalerul meu !
Fă o plecăciune.
Acum, présentez.
Bună, Mitch.
Cred că nu te-ai prea distrat.
- Ţi-am stricat seara. - Nu, nu mi-ai stricat-o.
Pur şi simplu n-am avut chef.
Cred că niciodată nu am încercat atât de mult să fiu veselă.
Am 10 puncte pentru intenţie.
Bună seara, Lună.
Caut Pleiadele,
cele şapte surori.
Fetele n-au ieşit.
Ba da, uite-le.
Se întorc acasă de la partida de bridge.
Pot să te sărut ?
De ce mă întrebi mereu ?
- Nu ştiu ce sentimente ai. - De ce eşti nesigur ?
În seara când te-am sărutat...
Mi-a plăcut foarte mult.
M-am simţit obligată să descurajez cealaltă familiaritate.
Nu-ţi reproşez nimic.
Am fost flatată că mă doreşti.
Dar, scumpule, o fată singură
trebuie să-şi stăpânească sentimentele,
- altfel e pierdută. - Pierdută ?
Cred că eşti obişnuit cu fete cărora le place să fie pierdute.
Vreau să fii aşa cum eşti.
N-am mai întâlnit pe nimeni ca tine.
Râzi de mine ?
Nu.
Nu, scumpule, nu râd de tine.
Hai să ne terminăm paharul.
Ai fost atât de solemn toată seara.
Amândoi am fost.
Acum, în ultimele noastre momente împreună,
vreau joie de vivre !
Aprind lumânarea.
E bine aşa.
Vom fi boemi.
O să ne prefacem că suntem în cafeneaua artiştilor din Paris.
- Ştii franceză ? - Nu.
Scoate-ţi haina şi deschide-ţi cămaşa la gât.
- Mai bine o las aşa. - Vreau să te simţi confortabil.
Transpir mult şi mi-e jenă.
Dacă oamenii n-ar transpira, ar muri în cinci minute.
Frumoasă haină.
- Din ce material e ? - Alpaca.
- A, alpaca. - Alpaca uşoară.
- Da.
Nu port ceva subţire pentru că transpir mult.
În plus, sunt masiv şi nu-mi stă bine.
- Nu eşti prea masiv. - Nu ?
Nu eşti nici genul delicat.
Ai un fizic impresionant.
Mulţumesc.
Anul trecut m-au primit în clubul sportiv din New Orleans.
- Bravo ! - A fost cel mai frumos cadou.
Lucrez cu greutăţi şi înot.
La început aveam abdomenul moale, dar acum e solid.
Nu simt niciun pumn.
Hai, dă.
Hai !
Grozav !
Blanche.
Ghici ce greutate am.
- 80 de kilograme ? - Mai încearcă.
- Nu atât ? - Mai mult.
- Cât ? - 95 de kilograme.
Am 1,83 m. Fără pantofi şi fără haine.
Impresionant !
Greutatea mea nu e un subiect interesant.
Tu cât cântăreşti ?
- Cât cântăresc ? - Da.
- Ghici. - Lasă-mă să te ridic.
Samson ! Hai, ridică-mă !
Eşti uşoară ca o pană.
Poţi să mă laşi jos acum.
Mitch, suntem în public.
Dă-mi o palmă dacă întrec măsura.
Nu e nevoie, eşti un gentleman. Puţini au mai rămas în lume.
Nu vreau să crezi că sunt o fată bătrână.
Dar am idealuri de modă veche.
Unde sunt Stanley şi Stella ?
Voiau să meargă la un film.
Hai să ieşim şi noi într-o seară, cu ei.
N-ar fi o idee prea bună.
De ce ?
Eşti prieten vechi cu Stanley ?
Am fost în regimentul 241.
- E sincer cu tine ? - Da.
Ţi-a spus ceva despre mine ?
- Nu prea multe. - Bănuiesc
- ...că ţi-a zis ceva. - Nu prea multe.
Ce părere crezi că are despre mine ?
De ce întrebi ? Nu te înţelegi cu el ?
Tu ce crezi ?
Nu te înţelege.
Trebuie să-ţi fi spus cât de mult mă urăşte.
Nu cred că te urăşte.
Atunci de ce mă insultă ?
Există un sentiment numit ostilitate.
Poate că, într-un fel...
Nu, mă urăşte.
- Blanche. - Da, dragă ?
- Pot să te întreb ceva ? - Da.
Câţi ani ai ?
De ce vrei să ştii ?
Mama vrea să ştie.
- I-ai spus mamei tale despre mine ? - Da.
De ce ?
I-am spus cât eşti de drăguţă şi că te plac.
Ai fost sincer ?
Ştii că sunt sincer.
De ce vrea mama ta să ştie câţi ani am ?
- E bolnavă. - Îmi pare rău. E grav ?
Nu mai are mult de trăit. Poate câteva luni.
Vrea să fiu la casa mea atunci când...
O iubeşti mult, nu ?
O să te simţi singur după ce moare, nu ?
Ştiu ce înseamnă asta.
Ştii ce înseamnă să fii singur ?
Am iubit pe cineva, odată.
L-am pierdut.
A murit ?
Era doar un băiat,
iar eu eram tânără.
La 16 ani am descoperit dragostea.
Totul dintr-o dată, complet.
Era ca şi cum ai fi luminat
ceva ce era pe jumătate în umbră.
Aşa a fost pentru mine.
Dar n-am avut noroc.
M-am păcălit.
Era ceva la acest băiat,
o nervozitate, o tandreţe, o nesiguranţă...
Nu înţelegeam...
Nu înţelegeam de ce acest băiat care scria poezii,
nu părea capabil de nimic altceva.
A pierdut toate slujbele pe care le-a avut.
A căutat ajutor la mine. Eu nu mi-am dat seama.
Nu ştiam nimic, decât că-l iubeam foarte mult.
Într-o noapte, m-am prefăcut că dorm. L-am auzit plângând.
Plângea ca un copil.
Nu înţeleg.
Nu.
Nici eu n-am înţeles.
De aceea...
Eu l-am omorât.
Tu... ?
Într-o seară,
ne-am dus la Moon Lake Casino.
Dansam Varsouviana.
Deodată, băiatul cu care eram căsătorită, s-a repezit afară.
Câteva clipe mai târziu,
o împuşcătură !
Am ieşit.
Toţi erau adunaţi în jurul lui.
Şi-a băgat un pistol în gură şi a tras.
A făcut asta pentru că,
pe ringul de dans,
incapabilă să mă stăpânesc, i-am zis:
"Eşti slab !"
"Mi-am pierdut respectul faţă de tine !"
"Te dispreţuiesc !"
Apoi,
lumina care se aprinsese asupra lumii
s-a stins din nou.
Niciodată
de atunci nu am văzut o lumină mai puternică ca...
Ca această
lanternă galbenă.
Ai nevoie de cineva. Şi eu am nevoie.
Vrei să fim împreună ?
Câteodată,
există Dumnezeu.
Te pui cu mine ? Hai, lasă-l !
Boule ! Nu ştii în ce te bagi !
Tu ştii ?
La lucru ! Avem bani de făcut aici.
Grăbeşte-te şi însoară-te cu ea.
Stă la mine de cinci luni.
Bună seara, Stanley.
Ce mai canar...
Bine.
Ce crezi că ai aflat despre sora mea ?
Nu e pură ca o floare.
Ce ai auzit ?
Dac-ai şti ce gogoşi îi toarnă lui Mitch.
Omul de la aprovizionare se duce de ani de zile la Auriol.
Ştie totul despre ea.
O cunoaşte tot oraşul.
E la fel de cunoscută acolo ca preşedintele Statelor Unite,
numai că nu e la fel de respectată.
S-a mutat la hotelul Flamingo, un hotel de categoria a II-a
care nu se amestecă în viaţa personală a clienţilor.
Flamingo e obişnuit cu fel de fel de lume,
dar directorul a fost atât de deranjat de "dama" Blanche
încât i-a cerut să predea cheia.
Asta s-a întâmplat cu două săptămâni înainte de a veni aici.
Ştiu că te deranjează chestia asta.
Te-a prostit, şi pe tine şi pe Mitch.
Nu-i nimic adevărat.
Am verificat fiecare poveste.
Problema era că "dama" Blanche nu mai putea să-şi facă numărul.
Băieţii s-au deşteptat.
Aşa că, trecea la altul cu acelaşi vechi repertoriu.
Cu timpul, a devenit o figură cunoscută în tot oraşul.
Nu doar excentrică. O ţicnită.
Acum, minciuna numărul doi.
Stella.
Nu şi-a dat temporar demisia din cauza nervilor,
a fost dată afară.
Nu-ţi va place motivul pentru care a fost dată afară.
S-a încurcat cu un băiat de 17 ani.
Tatăl băiatului a vorbit cu directorul liceului.
Practic, tot oraşul a dat-o afară.
- Stella. - Da, Blanche.
Dă-mi, te rog, încă un prosop, să-mi usuc părul.
Da, dragă.
- Ce s-a întâmplat ? - De ce ?
- Ai o expresie ciudată. - Sunt obosită.
Fă o baie fierbinte după ce ies eu.
Cât mai durează ?
Nu prea mult. Ai sufletul răbdător.
Nu sufletul e problema mea.
Aşadar ?
Câte lumânări ?
Mă opresc la 25.
- Mai vine cineva ? - Mitch.
Nu-l aştepta în seara asta.
De ce ?
Mitch e prietenul meu. Am fost în regimentul 241.
Suntem la aceeaşi fabrică, în aceeaşi echipă de popice.
I-ai spus tot ?
Da. Dacă nu-i spuneam, aveam conştiinţa încărcată.
- Mitch a terminat cu ea ? - S-a deşteptat !
Mitch voia să se însoare cu ea !
N-o să sară într-un bazin cu rechini.
- Şi ea ce-o să facă ? - Viitorul ei e clar.
Ce vrei să spui ?
Ieşi odată din baie ?
Mă simt bine după o baie fierbinte.
Mă simt răcorită şi odihnită.
- Zău ? - Da. Mă simt ca nouă.
O baie fierbinte şi o băutură răcoritoare
îmi dau o nouă perspectivă asupra vieţii.
S-a întâmplat ceva. Ce este ?
Nimic.
Minţi !
S-a întâmplat ceva !
Stanley ?
Spune-ne o glumă. Spune-ne o istorioară nostimă.
Suntem atât de solemni
pentru că prietenul meu mi-a tras plasă ?
E prima oară când mi se întâmplă. Şi am avut mulţi admiratori la viaţa mea.
Nu ştiu cum să reacţionez.
Spune-ne o istorioară nostimă.
Credeam că nu-ţi plac glumele mele.
Când sunt indecente, nu.
Nu ştiu niciuna rafinată, pe gustul tău.
Să vă spun eu una.
Da, ştiai multe.
Să-mi verific repertoriul...
A, o poveste cu papagali. Vă plac povestioarele cu papagali ?
O fată bătrână avea un papagal care înjura.
Ştia mai multe expresii vulgare decât dl Kowalski.
Singurul mod de a-l face să tacă...
Telefonul. Sus, probabil.
Singurul mod de a-l face să tacă era...
Continuă.
Nu cred că dlui Kowalski îi place.
E prea ocupat să fie porc !
Eşti dezgustător.
Spală-te şi ajută-mă să strâng masa.
Aşa strâng eu masa.
Să nu mai vorbeşti aşa cu mine !
"Porc, polonez, vulgar."
Tu şi sora ta mi-aţi spus asta de prea multe ori.
Vă credeţi cumva regine ?
Huey Long spunea: "Fiecare om e un rege."
Aici, eu sunt regele !
Vreţi să strâng şi tacâmurile voastre ?
Ce s-a întâmplat când eram în baie ? Ce ţi-a spus ?
Nimic.
- A spus ceva despre Mitch şi mine. - Nu.
Ştii de ce n-a venit Mitch, dar nu vrei să-mi spui.
- Nu. - Îl sun.
- Nu-l suna ! - Ba da.
Nu-l suna, Blanche.
Vreau să-mi dea cineva o explicaţie !
Sper că eşti mulţumit.
Niciodată n-am înghiţit mai greu,
uitându-mă la faţa ei şi la scaunul gol.
Pot să vorbesc cu dl Mitchell, vă rog ?
Vă las numărul.
- Scumpo ! - Tulane-4947.
Spuneţi-i că e important.
Scumpo, totul va fi în ordine după ce pleacă şi după ce naşti.
Totul va fi din nou ca înainte, nu ?
Ţii minte cum era
când nu aveam pe nimeni în spatele draperiilor,
să ne audă ?
Steve şi Eunice.
Vino înăuntru.
Blanche ?
Blanche !
- Da ? - Vino.
Ce lumânări frumoase ! Nu le arde, Stella !
- Cum să nu. - Nu.
Păstrează-le pentru aniversările copilului.
Sper că lumânările îi vor lumina viaţa.
Sper că ochii lui vor fi
ca două mici lumânări albastre...
pe un tort alb.
Câtă poezie...
Nu trebuia să-l sun.
Blanche ! E cald şi fără căldura de la baie.
Am spus de trei ori că-mi pare rău !
Fac băi fierbinţi pentru nervi. Hidroterapie.
Polack sănătos... Nu ştii ce înseamnă anxietatea.
Nu sunt polack !
Cei din Polonia sunt polonezi !
Sunt american 100%,
născut în cea mai grozavă ţară de pe Pământ !
Nu-mi spune mie polack !
- Sunt sigură că e pentru mine. - Eu nu sunt atât de sigur.
- Alo ? - Stanley ?
- Da, Mac. - Ascultă, Stanley...
Ia-ţi mâinile de pe mine. Ce e ?
- De ce te uiţi cu milă la mine ? - Gura !
Nu, o femeie face gălăgie.
Nu vreau să joc la Riley's.
Săptămâna trecută am avut probleme.
Sunt căpitanul echipei. Jucăm în West Side.
"Surioară" Blanche,
am un cadou pentru tine.
Sper să-ţi placă.
- Dar e... - Un bilet de autobuz pentru Auriol,
marţi.
Blanche.
Nu era nevoie să faci asta.
Nu uita cât am suportat de la ea.
Nu trebuia să fii atât de crud.
Ce să spun, e delicată...
Nimeni nu era atât de blând şi încrezător ca ea.
Dar oamenii ca tine au obligat-o să se schimbe.
- Te duci la bowling ? - Exact.
Nu pleci nicăieri ! De ce-ai făcut asta ?
Linişteşte-te !
Când ne-am cunoscut, ai avut impresia că sunt vulgar.
Câtă dreptate ai avut. Eram vulgar.
Ţii minte locul acela cu coloane ?
Te-am ridicat în braţe şi ţi-a plăcut.
N-am fost fericiţi până să vină ea ?
Nu era totul în ordine ?
O plângăcioasă care-mi spune mie "maimuţă"...
Stella ?
Ce s-a întâmplat ?
Ce este ?
Te-am lovit ?
Ce e ?
Du-mă la spital.
Cine e, vă rog ?
Sunt eu. Mitch.
Mitch.
O clipă.
Vin acum.
Bună, Mitch.
N-ar trebui să te primesc, după cum te-ai purtat.
Totuşi, bună. Dar ce rece eşti, ce haine neîngrijite...
Nu te-ai bărbierit.
Dar te iert. E o uşurare să te văd.
Ai oprit polca aceea care-mi suna în cap.
Ţi-a sunat vreodată ceva în cap ?
Bineînţeles că nu, tâmpito.
De ce merge ventilatorul ?
- Nu-mi plac ventilatoarele. - Atunci, să-l oprim.
Nici mie nu-mi plac.
- Vrei să bei ceva ? - Nu beau nimic de la Stanley.
Nu e băutura lui. Unele lucruri de aici sunt ale mele.
Ce mai face mama ta ?
- Se simte bine ? - De ce ?
E ceva cu tine astă-seară,
dar o să mă prefac că n-am observat nimic.
Iar muzica aceea...
Ce muzică ?
Polca din noaptea în care Allen...
Aşteaptă.
Împuşcătura...
Întotdeauna se opreşte după asta.
Da.
Da, s-a oprit.
Ţi-ai ieşit din minţi ?
Scuză-mă că nu sunt îmbrăcată, dar nu mă aşteptam să mai vii.
- Ai uitat de invitaţie ? - Nu voiam să te mai văd !
O clipă, nu te aud.
Vorbeşti atât de rar,
vreau să aud tot ce ai de spus.
Ce caut ? A, băutura !
Sunt atât de tulburată. Chiar mi-am ieşit din minţi.
Am găsit.
"Southern Cheer".
Ce-o fi asta ?
Ia-ţi piciorul de pe pat, are cuvertura curată.
Voi, bărbaţii, nu observaţi aceste mici detalii.
Sunt sigur că o să pleci în curând.
Mă întreb dacă chestia asta trebuie amestecată.
E dulce. Probabil un lichior.
Da. S-ar putea să nu-ţi placă. Încearcă.
Nu vreau să beau din băutura lui.
Spune că ai "lins" toată vara.
Acuzaţii ieftine.
Ce ai de gând ? Văd ceva în ochii tăi.
- E întuneric aici. - Îmi place întunericul.
Nu te-am văzut niciodată în lumină, după-amiaza.
După-amiaza eşti la fabrică.
Nu şi duminica !
Ieşi după ora 18:00, într-un loc care nu e prea luminat.
Nu înţeleg ce vrei să spui.
Niciodată nu m-am uitat bine la tine.
- Să aprindem lumina ! - De ce ?
Să aprindem lumina asta.
- De ce ? - Ca să te pot privi.
- Mă insulţi. - Nu, sunt realist.
Nu vreau realism. Vreau magie.
Încerc să ofer asta oamenilor.
Nu spun adevărul,
spun ceea ce ar trebui să fie adevărul.
Dacă asta e un păcat, să fiu pedepsită !
N-o aprinde !
Nu mă deranjează că eşti mai în vârstă decât am crezut.
Dar celelalte lucruri !
Chestia cu idealurile tale de modă veche şi restul !
Ştiam că nu ai 16 ani,
dar am fost suficient de prost să cred că eşti cinstită !
Cine ţi-a spus, iubitul meu cumnat ?
- Şi l-ai crezut ? - Nu !
La început, l-am făcut mincinos. Apoi, am verificat.
Am vorbit cu un negustor din Auriol.
- Cum îl cheamă ? - Kiefaber.
Îl cunosc. Mă fluiera.
L-am pus la punct, iar acum el inventează poveşti despre mine.
Nu ai stat la hotel Flamingo ?
Flamingo ? Nu,
am stat la hotelul "Braţele Tarantulei" !
Da, un păianjen ! Acolo îmi duceam victimele !
Da.
M-au vizitat mulţi străini.
După moartea lui Allen,
am încercat să mă consolez cu străini.
Cred că panica mă arunca de la unul la altul.
Căutam puţină protecţie în cele mai nepotrivite locuri.
Chiar şi la un băiat de 17 ani. Dar cineva i-a scris directorului:
"Această femeie nu are statutul moral potrivit pentru funcţia ei !"
Adevărat ?
Bănuiesc că da. Ceva nu se potrivea, oricum.
Am venit aici. Nu aveam unde să mă duc.
Am fost eliminată. Ştii ce-i aia ?
Tinereţea mea se dusese.
Te-am întâlnit pe tine. Ai spus că ai nevoie de cineva.
Şi eu aveam nevoie de cineva.
Am mulţumit Domnului pentru tine.
Păreai amabil.
O fisură în stânca acestei lumi, în care mă puteam ascunde.
Bănuiesc că am cerut, am sperat prea mult.
Kiefaber, Harris şi Shaw
au agăţat o tinichea de coada zmeului.
Credeam că eşti cinstită.
Cinstită ?
Ce înseamnă cinstit ?
Minciunile pot fi cinstite, dacă vin din inimă.
- M-ai minţit ! - Nu !
Minciună, şi în interior şi în exterior !
Nu am minţit niciodată în sufletul meu !
Ce ?
De afară.
Flori pentru morţi.
Nu.
Nu acum...
Nu acum.
Am trăit într-o casă în care femei muribunde
îşi aminteau de bărbaţii lor morţi.
Totul pălea.
Regrete, reproşuri...
"Dacă ai fi făcut asta, nu m-ar fi costat atât !"
Moşteniri,
cum ar fi nişte feţe de pernă pătate de sânge.
Moartea era lângă mine.
Moartea.
Opusul ei e dorinţa.
Cum poţi să te mai miri ? Cum ?
Aproape de Belle Reve
era o tabără cu soldaţi.
Sâmbătă seara se duceau în oraş, să se îmbete.
Când se întorceau, strigau:
"Blanche".
Ce vrei ?
Însoară-te cu mine.
Nu mai vreau să mă însor cu tine.
Nu ?
Nu. Nu eşti suficient de curată ca să vii în casa mea.
Ieşi afară !
Ieşi înainte să încep să strig.
Strig ! Strig !
Vă simţiţi bine ?
Ce s-a întâmplat ?
- E beată. - Chemaţi poliţia.
Uite un poliţai.
- Ce s-a întâmplat ? - Nu ştiu.
Poliţia. Deschideţi.
Deschideţi.
Poliţia. Deschideţi.
Aţi păţit ceva, dnă ?
- Vă simţiţi bine ? - Da. Pleacă.
- Pleacă. - Aţi păţit ceva ?
- Sunteţi bine ? - N-am nimic.
Gata. Plecaţi.
N-am nimic.
Doamne ! Ce chestie !
Ce-ar fi să înotăm la lumina lunii ?
E cel mai bun remediu împotriva zumzetului din cap.
Ai grijă să plonjezi unde apa e adâncă.
Dacă te loveşti de o piatră, o să ieşi la suprafaţă abia mâine.
Dumnezeule, cântă "Goodnight Ladies".
Pot să-mi las capul pe umărul tău ?
Mă simt bine.
Bună, Blanche.
- Cum se simte sora mea ? - Bine.
Cum e copilul ?
N-o să nască până mâine. M-au trimis acasă, să mă odihnesc.
Asta înseamnă că suntem singuri ?
Da. Doar noi doi.
De ce ţi-ai pus rochia asta cu pene ?
A, da, ai plecat înainte de a primi telegrama.
Ai primit o telegramă ?
De la un vechi admirator.
- O veste bună ? - Cred că da. O invitaţie.
Unde ?
O croazieră pe marea Caraibilor, pe un iaht.
I-auzi...
Niciodată n-am fost atât de surprinsă.
Cine e ?
Un vechi prieten.
El ţi-a dat blănurile ?
Shep Huntleigh. Ne-am cunoscut în ultimul an de colegiu.
Nu l-am văzut de mult. Acum, mă invită.
Problema e cu hainele.
Am ales ceva potrivit pentru tropice.
Inclusiv diadema cu diamante ?
Sunt strassuri.
Am crezut că sunt de la Tiffany's.
O să mă distrez de minune.
Asta dovedeşte că niciodată nu ştii ce te aşteaptă.
Tocmai când credeam că norocul m-a părăsit.
Şi hop, apare milionarul din Miami.
E din Dallas.
Nu contează.
Trage draperiile înainte de a te dezbrăca.
Nu mă dezbrac.
Ai văzut deschizătorul ?
Am avut un văr care deschidea sticla de bere cu dinţii.
Asta-i tot ce ştia să facă. Omul-deschizător.
La o petrecere, şi-a spart dinţii din faţă.
După asta, când veneau invitaţi, pleca din casă.
Ploaie din Rai.
Îngropăm securea războiului şi bem un pahar împreună ?
Nu, mulţumesc.
- De ce nu vrei ? - Nu intra aici !
Vreau să-ţi arăt ceva.
O port la ocazii deosebite:
pijamaua de mătase pe care am purtat-o în noaptea nunţii.
Dacă o să am un fiu, o s-o flutur ca pe un steag.
Tu o să ai un milionar, iar eu, un copil.
Ce bine o să fie să am din nou intimitate...
Milionarul ăsta n-o să-ţi tulbure intimitatea ?
E un gentleman. Mă respectă.
Vrea doar compania mea.
Uneori, bogăţia te face să te simţi singur.
O femeie cultivată, inteligentă, ca mine,
poate îmbogăţi viaţa unui om.
Eu am aceste lucruri de oferit. Ele nu trec cu timpul.
Frumuseţea fizică e trecătoare.
Bogăţia minţii, bunătatea sufletului...
Eu am aceste calităţi. Nu scad cu timpul, ci cresc.
E ciudat că sunt numită o femeie săracă,
când am aceste comori în suflet.
Mă consider o femeie bogată.
Dar am fost o proastă că mi-am etalat bogăţiile în faţa unor...
Unor porci, nu ?
Da, porci.
Tu şi prietenul tău, dl Mitchell.
A venit în seara asta să-mi repete calomniile tale.
I-am zis să plece.
Apoi s-a întors cu trandafiri, să mă roage să-l iert.
M-a implorat să-l iert.
Unele lucruri nu se pot ierta.
Cruzimea deliberată nu se poate ierta !
Este singurul lucru de neiertat.
E singurul lucru de care n-am fost niciodată vinovată.
Aşa că i-am zis: "Mulţumesc."
"Dar nu ne putem acomoda unul cu celălalt."
"Suntem incompatibili."
"Aşa că, adio, prietene. Să nu ne purtăm pică."
Asta a fost înainte sau după ce-ai primit telegrama ?
Telegrama ?
- De fapt... - De fapt
n-ai primit nicio telegramă.
Nu există niciun milionar.
Iar Mitch nu a venit cu trandafiri.
Totul e imaginaţie, minciuni şi fantezii !
Uită-te la tine,
în rochia asta de carnaval,
împrumutată de cine ştie unde !
Ce fel de regină te crezi ?
Am ştiut cine eşti de la început.
Nu m-ai prostit nicio clipă !
Vii aici, dai cu puţin parfum, puţină pudră,
atârni un abajur chinezesc...
Şi hop, suntem în Egipt.
Tu eşti regina care stă pe tron şi-mi bea băutura !
Mă auzi ?
Flori.
Nu.
Nu acum.
- Centrala ! - O convorbire interurbană.
Nu, daţi-mi Western Union.
Transmiteţi un mesaj:
"Situaţia e disperată."
"Prinsă în cursă. Ajutor !"
Centrala. Vă fac legătura.
Western Union.
Alo ? Western Union.
Aici Western Union.
N-ai pus receptorul în furcă.
Lasă-mă...
Lasă-mă să trec.
Poţi să treci.
Stai acolo.
Ai loc destul.
Trebuie să ies. Cumva.
Crezi c-o să-ţi "tulbur intimitatea" ?
Poate că n-ar fi aşa de rău.
Nu te apropia... Mai fă un pas şi...
- Şi ce ? - Voi face ceva oribil !
Cu ce te îmbraci acum ?
Te previn...
De ce ai făcut asta ?
Ca să ţi-o pot băga în faţă.
- Eşti în stare. - Da, dacă tu...
Deci vrei să jucăm dur, nu ?
Hai să jucăm dur.
Tigroaică. Lasă sticla.
Chintă spartă !
În engleză !
Ce noroc împuţit ai !
Norocul înseamnă să crezi că ai noroc.
La Salerno, mi-am închipuit că patru oameni din cinci
or să moară. Dar eu nu. Şi aşa a fost.
Ca să fii pe prima poziţie,
trebuie să crezi că eşti norocos.
- Boule ! - Ce te-a apucat !
Bărbaţii sunt nişte nesimţiţi.
- Sunteţi nişte porci ! - Ce-i cu ea ?
Hai, împarte.
- Blanche ? - Face baie.
Ce face copilul meu ?
Doarme ca un îngeraş. Ţi-am adus nişte struguri.
- Cum se simte ? - N-a mâncat nimic.
I-am spus că am aranjat să meargă la ţară, să se odihnească.
În mintea ei, a încurcat totul cu o croazieră în Caraibe !
- Stella ! - Da.
Dacă sună cineva, cere-i numărul. O să-l sun eu mai târziu.
- Da, Blanche. - O, Stella !
O să port rochia aceea de mătase galbenă,
dacă nu e prea uzată. La rever,
căluţul de mare argintiu şi turcoaz.
E în cutia în formă de inimă.
Şi caută nişte violete
artificiale, să se asorteze.
- Am făcut ce trebuia ? - Ce altceva puteai face ?
N-am putut s-o cred şi să mai rămân cu Stanley.
Să n-o crezi niciodată. Viaţa trebuie să meargă înainte.
Indiferent ce se întâmplă, trebuie să mergi înainte.
- Stella ? - Da.
- E liber ? - Da.
Trage, te rog, draperiile înainte să ies.
Spune-i că arată bine.
Sunt trase.
Mi-am spălat părul.
- Da ? - Nu ştiu dacă s-a dus tot săpunul.
- Ai un păr minunat. - Asta-i problema.
- M-a sunat cineva ? - Cine ?
- Shep Huntleigh ? - Nu încă, scumpo.
- Ciudat. - Haide, Mitch.
Mitch ?
Ce s-a întâmplat ?
Vreau o explicaţie !
- Linişteşte-te, Blanche ! - Draga mea...
De ce vă uitaţi aşa la mine ?
E ceva în neregulă ?
Arăţi minunat. Nu-i aşa ?
- Am înţeles că pleci într-o călătorie. - Da.
Da, o vacanţă.
Sunt verde de invidie.
Ajută-mă să mă îmbrac.
- Te îmbraci cu asta ? - Da.
O să plec din gaura asta.
- Ce jachetă mov frumoasă ! - E violet.
Nu, e albastru Della Robbia.
Strugurii sunt spălaţi ? Sunt spălaţi ?
- Sunt de la piaţa franţuzească. - Dar sunt spălaţi ?
Clopotele catedralei...
Sunt singurul lucru curat de aici.
- Sunt gata. - Pleacă înainte să vină.
Aşteaptă, Blanche !
Nu vreau să trec pe lângă bărbaţii aceştia.
Aşteaptă să se termine partida.
Da, stai jos.
Spune-le să aştepte afară.
Vreţi să aşteptaţi afară puţin ? Vine imediat.
Cineva o caută pe Blanche.
Pe mine ?
E domnul din Dallas ?
Da.
Da, cred că e el.
Nu sunt încă gata...
Spune-i să aştepte afară.
Totul e gata ?
Stanley,
o să iasă imediat.
- Te aşteaptă afară. - "Ei" ?
Cine sunt "ei" ?
E şi o doamnă cu el.
Nu ştiu cine poate fi.
Cum e îmbrăcată ?
Are un costum simplu.
Poate e... ?
Mergem ?
- Trebuie să trecem pe acolo ? - Vin cu tine.
- Cum arăt ? - Grozav.
Grozav.
Nu vă ridicaţi, sunt doar în trecere.
Nu
eşti domnul
pe care-l aşteptam !
Nu e Shep Huntleigh !
Ai uitat ceva ?
Da, am uitat ceva !
Ce vor să-i facă ?
Nu-i lăsa să-i facă rău.
- Ce vor să-i facă ? - Scumpo...
Bună, Blanche.
A zis că a uitat ceva.
Nu-i nimic.
Ce ai uitat ?
- O să-l luăm mai târziu. - O dată cu cufărul.
Nu vă cunosc.
- Vreau să fiu singură ! - Blanche !
N-ai lăsat decât nişte sticle de parfum goale.
Poate vrei să iei abajurul. Îl vrei ?
Tu i-ai făcut asta.
- Terminaţi ! - Terminaţi !
El e de vină.
Cred că a înnebunit.
La ce vă uitaţi ? Nici n-am atins-o.
Va trebui să-i tăiem unghiile. Cămaşa de forţă, dle doctor ?
Numai dacă e necesar.
Dră DuBois.
Vă rog...
Nu va fi necesar.
Spuneţi-i
să mă lase.
Da. Las-o.
Indiferent cine sunteţi,
întotdeauna am depins de bunătatea
străinilor.
- Blanche ! - Haide, iubito...
Să nu mă mai atingi ! Niciodată !
Stella !
Haide, Stella !
Nu mă mai întorc acolo.
Niciodată.
Stella !
SupRip by Driv3r www.titrări.ro