25 FR
Traducere: vidra31 25.07.2020
Vară, 95 de ani după ridicarea zidului.
Te-am prins, fata mea!
- Marinar, care este direcţia spre acasă? - Ce?
- Ne-am pierdut? - Pierdut?
Nu, nu poate să ni se întâmple asta.
Priveşte sus. Mai sus.
Vezi zmeul acela, acolo sus?
Vezi sfârşitul acelei linii? Aceea este Steaua Nordului.
I se spune aşa pentru că indică încotro este Polul Nord.
Acum ştim că nordul este acolo.
Şi noi suntem aici...
în sud, aşadar...
ta-da!
Am găsit drumul spre casă.
Ori de câte ori te rătăceşti...
ridică privirea in sus.
Acum...
Hai acasă.
Mama a pregătit o plăcintă.
Şi pariez că este gustoasă.
- Abigail - Puterea celui dotat
Iarnă, 96 de ani după ridicarea zidului.
Domnule Garrett?
Abigail.
- Ce este asta? - Ce?
William?
Ce îl aduce aici pe şeful poliţiei?
Este un ordin care-i priveşte pe toţi din departamentul tău.
Bună seara, domnule Garrett.
Ce este agitaţia asta?
Ştii ce am făcut pentru acest oraş.
Cât de important sunt pentru el, William.
Să-ţi spune ce voi face.
Voi ieşi de acolo...
şi nimeni nu mă va atinge.
Tati?
Domnul Garrett rămâne la ceai?
Da, dragă mea, sunt sigur că domnului Garrett i-ar plăcea să bea un ceai.
Dar este timpul de culcare.
Lasă-mi o jumătate de oră să o duc la culcare.
Şhh!
- Tată. - Şhh!
Priveşte, este un cadou.
L-am făcut special pentru tine.
Este aşa drăguţ.
Aşa rotund.
Această sferă...
conţine toate gândurile mele despre tine.
S-o porţi mereu cu tine.
De acord?
De acord.
Mulţumesc, tati.
Acum, treci la somn, prinţesă.
Închide ochii.
Voi sta cu tine până adormi.
Haide!
Nu e bolnav! Nici măcar nu l-ai testat!
Soţul tău este infectat.
El şi toţi ceilalţi de la laborator. Îmi pare rău, Margaret.
- Aşteaptă! - William!
Stai, nu, colonele, te rog!
Roy! Nu l-ai testat!
Tati?
Iarnă, 104 de ani după ridicarea zidului.
Vă vorbeşte şeful poliţiei.
Pentru ceva timp, graniţa ne-a oferit pace şi linişte.
Dar epidemia a izbucnit din nou.
Henry a fost luat ostatic de gaşca lui Ian.
Ne întâlnim la ora nouă pe strada părăsită.
Numărul persoanelor infectate creşte în fiecare oră.
Cu toţii trebuie să colaborăm pentru a face faţă acestei crize.
Noi, ofiţerii de poliţie, vom lucra mai mult ca niciodată.
Efectuând neobosite controale pentru a depista infecţiile în stadiul incipient.
Această boală este extrem de contagioasă.
Provoacă o moarte rapidă.
Facem tot ce putem pentru a opri răspândirea bolii în oraşul nostru.
Nu se cunosc simptomele de debut ale bolii,
iar această infecţie poate fi depistată doar cu un dispozitiv special.
În stadiul 2 al infecţiei, victima va prezenta febră.
În stadiul 3, convulsii şi halucinaţii.
În a treia etapă, victima devine extrem de contagioasă.
Pentru siguranţa publică,
toate persoanele infectate sunt carantinate
şi li se administrează o injecţie letală, nedureroasă,
înainte că boala să ajungă la stadiul 3.
Oricine adăposteşte persoane infectate
va fi considerat trădător şi va fi acuzat
de trădare pentru că a pus în pericol siguranţa publică.
Bună, tati.
S-a instituit blocada.
Vi se cere să intraţi în case.
Este ostaticul nostru.
A intrat pe teritoriul nostru, unde voi nu aveţi voie să mergeţi.
Vă vor testa,
şi pariez că cel puţin unul dintre voi este infectat.
La fel ca rudele voastre.
Vă vor închide şi vă vor face injecţia.
Plecaţi de aici, cât încă suntem amabili cu voi.
Sunteţi proşti?
Dacă începeţi acum un conflict, inspectorii vor veni repede aici.
Tacă-ţi gura... tu, copilul unui lepros.
Primul care găseşte racheta, ajunge pe acoperiş şi o aprinde, câştigă.
Dacă câştig, îl veţi lăsa să plece.
Iar tu Ian, îi vei cere iertare, în genunchi.
Şi, ce se întâmplă dacă câştig?
Hmm.
Atunci voi fi ostatică în locul lui.
Atunci, pregăteşte-te, nu vei merge acasă pentru multă vreme.
Ia-o!
Hai, Ian!
Băieţi, plecaţi de acolo!
Inspectorii!
Infecţie în prima etapă, i-al.
Nu. Nu. Nu.
Este o greşeală, nu sunt infectat!
Unchiule Roy?
Roy, opreşte-l, sunt ordinele lui Garretts.
Nu ştiu ce urmăreşte.
Dar am fost chemat la sediu.
Voi veni mai târziu.
Roy, încearcă să nu-ţi faci griji.
Sunt sigur că totul se va rezolva de la sine.
Tati.
Cum am ajuns aici?
Oh, umm, uau!
Să... investigăm.
Poţi să-mi spui, dră, ce-ţi aminteşti? Hmm?
Am venit să stau cu tine.
Da, ai venit să stai cu mine.
Apoi ai adormit, ahh...
Asta e... ai adormit.
Şi atunci ai uitat.
Tată... ce este chestia aia?
O, asta este, pentru a ţine minte.
Tată... de ce ai atâtea ceasuri?
Ei bine, pentru că nu vreau să pierd noţiunea timpului.
Vezi, aceste ceasuri, păstrează timpul în siguranţă.
Pentru tine şi pentru mine.
Şi îl poţi pierde?
Abby, stai aici şi auzi tic-tac, tic-tac.
tic-tac, tic-tac, al tuturor acestor ceasuri.
Şi înainte să îţi dai seama... a dispărut.
Graniţă uşoară, draga mea.
E o sărbătoare mare.
Nu este o sărbătoare, mamă.
Voi face o prăjitură. Mergi si adu-mi nişte făină.
Nu ies din casă, azi.
Ce este cu tine, fiica mea?
Azi toată lumea trebuie să meargă în piaţă.
Nu am chef.
Aş merge eu,
dar trebuie să cos la maşina de cusut, până noaptea.
În regulă.
Hei, scuzaţi-mă?
- Puteţi să-mi cumpăraţi nişte făină? - Mamă, ce faci?
Nu, bine.
- Mamă, te rog... - Scuzaţi-mă,
dar fiica mea Abigail, nu are chef astăzi.
Bine, mă duc, mă duc.
Ia şi nişte zahăr.
Inspecţie, stai pe loc!
Mă ocup singur.
Am lovit un inspector.
Suntem terminate.
Nu ne vor ierta niciodată.
- Trebuie să fugim. - Mama, te rog, opreşte-te.
Nu avem unde să fugim, nu putem părăsi oraşul.
Ascultă, Roy este prietenul tatei.
Au fost luaţi împreună.
Dar acum Roy este inspector.
Poate că tata este şi el în viaţă.
Tatăl tău a murit, a fost infectat.
Dar si Roy era,
şi dacă era bolnav, ar trebuit să fie mort de 10 ani.
Abby, încetează, împachetează-ţi lucrurile.
Dacă nu ne ascundem, ne vor aresta.
Mamă, te rog! Mamă, te rog.
Roy nu ne va trăda.
De unde ştii?
Altfel, le voi spune tuturor că şi-a vizitat soţia.
Şi că au un copil pe care îl ţine ascuns acasă.
De ce îl ascunde?
Şi de ce inspectorii poartă măşti?
Autorităţile nu doresc să-i vedem, pentru că pe unii dintre ei îi cunoaştem.
O să-l interogăm pe Roy.
El ne va ajuta să-l găsim pe tata.
Ce, nu Abby!
Ba da, ce avem de pierdut?
De ce să trăim o viaţă în care suntem stigmatizaţi ca familia unuia infectat?
Aşa avem o şansă să-l găsim pe tata.
Unde este tatăl meu?
Am să vă raportez poliţiei.
Acesta va fi sfârşitul vostru, veţi fi arestate.
Fă-o, deja am spus cuiva despre tine.
Roy, eşti bine?
Da.
Acum, înţeleg.
Şi toţi vecinii se întrebau cine este tatăl.
Nu trebuie să-şi vadă familia, dar se poate întoarce la noi.
Trebuie să înţelegeţi cât de mult înseamnă asta pentru mine.
Azi, sărbătorim 105 ani de la închiderea oraşului.
Aducem respectul nostru onorabililor fondatorii ai Fancington-ului.
Conducătorii noştrii înţelepţi şi vizionari, au impus pacea şi ordinea publică mondială.
Ei au pus capăt ameninţării de răspândire a infecţiei în masă.
Duşmanii noştri de cealaltă parte
folosesc arme biologice în războiul împotriva noastră.
Dacă nu ar fi fost părinţii fondatori, oraşul ar fi devenit o zonă infectată.
Ce vrei?
Să faci ce-ţi spun sau te voi raporta,
iar fiul tău va creşte fără tată.
Lasă-mi familia în pace, Abby.
O s-o fac, dacă vei face ce spun.
De ce eşti tristă dragă? Zâmbeşte.
- Oamenii ne urmăresc. -... mergând în fiecare casă, uşă cu uşă.
Inspectând fiecărei clădire din oraş.
Vă rog să le oferiţi tot sprijinul.
Ei lucrează în beneficiul tuturor.
Oricine adăposteşte persoane infectate, va fi considerat trădător
şi va fi acuzat de trădare, pentru că a atentat la siguranţa publică.
Unde este tatăl meu?
Nu ştiu, Abby.
După ce ne-au luat, ne-au separat imediat.
Mi s-a făcut o propunere, fie deportarea, fie să devin inspector.
Şi ai ales să porţi mască.
Ce este asta?
Este tunelul care duce la reşedinţele celor din poliţie?
Da.
Şi ştii unde ţin informaţiile despre cei infectaţi?
Ethan Blake trebuie să ştie unde se află tatăl tău.
Ethan Blake?
A lucrat cu tata.
El răspunde de cei infectaţi.
- Mai locuieşte acolo. - Da.
Voi merge şi voi vedea cu ochii mei.
Nimeni nu are voie să părăsească piaţa în timpul ceremoniei.
Vei aranja, ca eu să pot pleca.
Unde sunt centrele de comandă?
Răspunde-mi.
Răspunde-mi!
O să-mi spuneţi tot ce vreau!
Unde sunt centrele?!
Deportaţi.
Ian...
deportat.
Listă prizonieri.
Te rog, întocmeşte un permis pe numele Ethan Blake.
În jumate de oră
începe deportarea persoanelor infectate în zona de detenţie permanentă.
Spune-le: Camionul vine cu noi
Camionul vine cu noi.
Pentru mai multă securitate.
Nu m-a informat nimeni despre asta.
Ce-ţi pasă?
Eu sunt inginerul şef, Ethan Blake.
Ţi-am spus.
Deschide poarta.
Acum!
Tată, ce este dincolo de graniţă?
Ssst! Nu trebuie să vorbim despre asta.
Nu vrei să-ţi spun o poveste, în schimb?
De acord.
A fost odată, într-un oraş foarte îndepărtat,
oamenii erau foarte buni prieteni cu străinii.
Cum arătau străinii?
Ei bine, erau...
tot oameni, şi arătau la fel ca toţi ceilalţi.
Ochii le străluceau în culori diferite.
Regelui oraşului nu-i convenea asta... el însuşi era un străin.
Voia ca doar ochii lui să strălucească.
Aşa că i-a alungat din oraş pe toţi străinii.
Dar într-o zi... acest inventator frumuşel...
a inventat un dispozitiv, o maşină deosebită...
care putea reduce strălucirea ochilor străinilor.
Desigur, asta însemna că niciun ochi nu mai putea străluci.
Dar, cel puţin oamenii puteau trăi împreună, fiind toţi la fel.
Dar regele nu voia să fie egal cu nimeni.
Aşa că a poruncit inventatorului să-i dea maşina.
Iar inventatorul a refuzat.
Cum? Toată lumea ar trebui să asculte de rege.
O, nu, nu, nu, draga mea.
Uneori, pentru a fii om, trebuie să poţi spune nu.
Chiar şi unui rege.
Eu sunt Spencer... pe tine cum te cheamă?
Abby.
Visez, nu?
Te rog, nu-ţi face griji.
Eu îi învăţ pe noii recruţi, şi te voi învăţa şi pe tine.
Vezi, uneori lucrurile nu sunt aşa cum par.
Nu-ţi fie frică.
Există acest dar unic pe care doar 1 din 10 persoane îl posedă.
Ceva foarte special s-a trezit în tine.
Eşti unul dintre puţinii care îl au.
Acest dar special, apare la oameni, la vârste diferite.
Uneori în copilărie, alteori în adolescenţă.
Câţi ani ai băiate?
- Sunt fată. - A, stai.
Dar era un băiat care a fost scăpat din mâinile celor fără chip.
Nu contează.
Dar cum de inspectorii nu cunosc acest loc?
Sunt destul de fiţoşi pentru a veni aici.
Pentru ei, noi suntem deşeuri umane.
Nu vor să-şi păteze uniforma.
Nu le place duhoarea.
Unde trebuie să mergem?
Dar tu, cine eşti?
Mecus? E cineva acasă?
Încă o dată, Mecus era tatăl meu, eu sunt Marcus.
Cum îi poţi învăţa pe noii recruţi când ai o memorie de moluscă?
Îmi plac moluştele.
Hmm.
Ce avem aici.
Bună, domnişoară. Uită-te la nasul meu.
Proces ireversibil. Caz tipic.
Aşa m-am infectat. Epidemia.
Epidemie? A spus epidemie?
Este bolnavă? Cu toţii suntem în pericol.
Nu există epidemie.
Epidemia este o minciună pe care autorităţile o folosesc
pentru a justifica luarea celor dotaţi.
Acest dar special este foarte puternic...
şi autorităţilor nu le place asta.
Dar ce fac cu oamenii pe care îi iau?
Îi ţin închişi undeva.
Nu ştim unde.
De câte ori trebuie să-ţi reamintesc?
Nu atinge nimic, nu bea nimic din magazinul meu.
Îţi aminteşti momentul în care...
O, desigur,
tu nu-ţi aminteşti nimic.
Stai aici.
Norman, pe unde umbli?
Ai reparat-o?
Ce naiba ai făcut?
Ai spus că ai reparat-o.
Nu-mi vorbi, du-te şi repar-o!
Acum!
Hmm.
Inspectorii! Fugiţi!
Cei fără chip.
Fugiţi!
Cei fără chip, ascundeţi-vă!
Băieţi!
Băieţi, vă sunt atât de recunoscător.
Dacă nu aţi fi fost voi, eroii mei,
acest oraş, ar fi fost, un oraş fantomă.
Vă mulţumesc din suflet.
Mulţumesc.
Vă mulţumesc, băieţi.
Dezgustător.
Să plecăm de aici înainte ca uniformele noastre să înceapă să pută.
Du-o pe fata cea nouă lui Marcus.
Are nevoie de ajutor la magazin.
Barney, Barney, Barney!
Fata asta are un dar extraordinar.
Putere ei a distrus jumătate de stradă.
Când a ţinut în mână un motor. Trebuie s-o înveţi.
- Eu sunt Bale. - Aha.
Nu am timp să fiu dădacă pentru fetiţe.
Atacăm mâine.
Trebuie să-i pregătim pe toţi.
Numai tu o poţi ajuta să-şi atingă potenţialul maxim.
Te implor.
O singură sesiune de antrenament.
Doar încearcă.
Bine, o sesiune.
Dacă nu reuşeşte, nu mă îmi mai cere vreodată.
Du-o la bază.
Bine.
Urmează-mă.
Atacul inspectorilor s-a produs brusc.
Am reuşit să fugim, dar Wesley, Reed şi Dao au fost prinşi.
Casele noastre sunt percheziţionate una câte una.
Dacă lucrurile continuă, reţeaua noastră va fi în curând distrusă.
Trebuie să ne grăbim sau revolta va eşua înainte de a începe.
Această revoltă este o greşeală.
Momentul nu este prielnic. Ar trebui să ne dăm la fund şi să aşteptăm.
Adevărat, nu avem destui oameni dotaţi.
Asta înseamnă că fiecare dintre noi este important.
Avem suficiente piese pentru a construi motoare.
Vom putea da cate un motor fiecărui luptător.
Nu putem câştiga.
Nu avem destui oameni, Bale.
De aceea trebuie să atacăm cât mai curând.
Revolta va începe poimâine.
Spune-le tuturor să fie gata.
Asta e tot.
Trebuie să instruiesc un nou recrut.
Nu ai antrenat niciodată noi recruţi, Bale.
Urmează-mă.
De ce faci asta?
Tatăl meu a fost arestat.
Vreau să-l găsesc.
Şi pentru a face asta, trebuie să învăţ să-mi folosesc puterea.
Te învăţ, pentru a a lupta de partea noastră.
Pentru a elibera oraşul.
- Dar tatăl meu... - Nu-mi pasă de tatăl tău.
Ai zece secunde, alege-ţi arma.
Cum? O armă?
Am spus, alege-ţi arma!
Concentrează!
Utilizează toată puterea.
Nu ştiu cum s-o folosesc. Nu mi-ai explicat ce să fac.
Ai cinci secunde.
5...
4...
3...
2...
1.
De ce ai făcut asta, nici măcar nu eram pregătită!
Poţi să mergi să-l ajuţi pe Marcus la magazin.
Nu eşti făcută pentru luptă.
Poza tatălui meu este pe acea tablă.
Jonathan Foster, pentru tine este un criminal.
Nu voi rămâne aici, o să-l găsesc.
Dacă încerci să pleci, te voi găsi.
Şi te voi preda chiar eu inspectorilor.
Tată... ce faci?
Am capturat o rază de soare.
O reflectă doar.
Dacă nu mă crezi...
uită-te singură.
Unde? Sunt doar eu.
Uau!
E o fată!
Tocmai... a dispărut!
Aşa vei arăta când vei fi mare, Abigail.
Peste mulţi, mulţi, ani...
Poţi s-o saluţi.
Eu sunt Spencer.
Predau noilor recruţi
şi te voi învăţa şi pe tine.
Nu mă poţi ajuta.
Nu mă vei dori niciodată aici.
Bale şi ceilalţi îl consideră pe tata un criminal.
Te cunosc.
Nu contează cine este tatăl tău.
Tu, eşti una dintre noi, acum.
Nu, nu, nu, este prea devreme.
Ai putea să te răneşti.
De ce, ce este?
Este un motor.
Un motor?
Nu, este un motor, concentrează şi direcţionează puterea.
Dar forma lui stabileşte ce poate face.
Pentru controlul puterii,
oricare dintre elementele utilizate, au un motor oval.
Dar eu îl prefer pe cel pătrat.
Funcţionează pe obiecte
Iar favoritul meu este...
cel triunghiular.
Funcţionează pe oameni, îi vindecă sau îi omoară.
Pentru controlul puterii.
Oricare dintre elementele utilizate,
au un motor oval.
Dar eu îl prefer pe cel pătrat.
Te repeţi.
Da?
Ahh.
Da, să continuăm.
Un motor, poate fi folosit ca un lucru.
De exemplu,
dacă ai nevoie să ascunzi ceva.
Uau!
Trebuie să merg acasă.
Cine, ce, cine este aici?
Chiar acum.
Oh, oh!
Pentru controlul puterii,
oricare dintre elementele utilizate,
au un motor oval.
Unde pleci?
Mă întorc acasă, este important.
Ţi-am interzis să pleci.
Sau ce?
Ai de gând să mă împuşti din nou?
Întotdeauna te porţi aşa cu fetele?
Nu ştii cum mă port cu fetele.
Înseamnă că faci aşa doar cu mine.
Eu sunt responsabil pentru tine.
Nu am nevoie de asta.
Ba, da.
Doar că nu ştii încă.
Lasă-mă în pace.
Lasă-o Bale, vin inspectorii.
- Taci. - Ce naiba!
De ce îţi pasă atât de mult de ea?
Las-o să meargă unde vrea.
Dacă e prinsă, ne-ar putea da de gol.
Nu, altul e motivul. Am văzut cum te uiţi la ea.
Despre ce dracu vorbeşti?
Unde are loc maine testarea publică? In ce parte a oraşului?
- Î, î, în vest. - Asigură-te că ea nu se va întoarce.
Destul Stella.
Este fiica lui Foster, ştii exact ce trebuie să faci.
Nu este decizia ta.
Te-am susţinut întotdeauna, Bale.
Ce este cu tine, nu mai suntem de aceeaşi parte?
Ar trebui să ai încredere în cineva pe care îl cunoşti mai bine.
Cum de ţi-am devenit brusc inamic?
Eram împreună, nu?
Nu simt că am mai fi împreună.
Pot să plec?
Abby!
- Mamă! - Unde ai fost?
Am fost atât de îngrijorată.
Mamă, ştiu tot.
Epidemia este o farsă.
Iar inspectorii îi iau pe cei dotaţi.
Avea şi tata un dar special?
Dar tu?
Eu nu sunt ca tine şi Jonathan.
Dar tatăl tău a spus că se va ocupa să fii în siguranţă.
Amuleta mea.
De la tata.
Mi-a blocat puterea.
Şi mi-a salvat viaţa când inspectorul m-a împuşcat.
Ce?
- Când s-a întâmplat? - Mama nu-ţi face griji, sunt bine!
Sunt bine.
Cum să nu-mi fac griji?
Acum trebuie să te ascunzi.
Nu pricepi?
Noi nu avem o viaţă normală.
Tu nu găseşti de lucru, abia dacă putem trăi.
Eu a trebuit să mă ascund, atunci când l-au luat pe tata.
Şi pentru ce?
La urma urmei, nu am făcut nimic rău.
Ne-au înşelat, ne-au obligat să tăcem.
Şi toată lumea se preface că aşa este normal.
Un întreg oraş al minciunii.
Şi dacă ne lăsăm minţiţi, înseamnă că suntem de acord ca ei
să facă orice vor cu noi.
Liber este doar cel care nu acceptă să fie minţit.
Îl voi găsi pe tata, ştiu unde să-l caut.
Abby...
acum ceva vreme erai fetiţa mamei.
Acum suntem toţi mari.
Mamă, am nevoie de sfatul tău.
Există oameni, oameni foarte buni.
Şi se pregătesc să înfăptuiască ceva foarte important.
Şi ştiu ce fac.
Dar intuiţia mea îmi spune că ei comit o greşeală.
Nu pot explica, este doar un presentiment.
Urmează-ţi inima, draga mea.
Am încredere în tine...
Şi tu trebuie să ai încredere în tine.
Dar fii atentă.
Abby.
Hei, mă simt puţin ameţită, poţi să mă testezi?
Mă ocup eu.
Ce faci, ai înnebunit?
Poate ai uitat că eşti inspectorul care face ce-i spun.
Scoate-ţi masca. Dă-o jos!
Dacă te prind, s-a terminat.
Îi putem chema aici,
şi toţi trei veţi dansa pentru mine.
- Va fi distractiv! - Încetează, Abby.
Ce vrei acum?
Ce este asta?
Cetatea cerului.
Şi ce este acolo?
Este o închisoare pentru cei dotaţi.
După ce sunt prinşi, sunt duşi acolo.
Eşti sigur. Dacă sunt ucişi?
Nu poţi ucide un dotat.
Puterea lui se întoarce mereu în oraş, pentru a pătrunde în altcineva.
De aceea au construit închisoarea, iar tatăl meu i-a ajutat.
Abby, pleacă acum, dacă te prind...
Ce este asta?
În interiorul acelui obiect se afla un ghid care te va conduce către cetate.
- Acum, du-te. - Aşteaptă!
Trebuie să mă duci la tunel, cel care duce la aparatul de zbor.
Şi unde crezi că poţi zbura, Abby?
Dincolo de zidurile acestui oraş...
este o o lume necunoscută şi periculoasă.
Este curată sinucidere să mergi singură acolo.
Nu voi fi singură.
Inspectorii verifică tunelurile.
Singura modalitate de a trece
este în timpul schimbului de tură,
adică în zori sau la miezul nopţii.
Atunci, ne întâlnim aici, înainte de miezul nopţii.
Bale... nu vreau să te pierd.
Nici pe tine, nici pe ceilalţi.
Stella, nu înţelegi, prea mulţi dintre ai noştrii au fost luaţi.
Nu-i putem învinge decât în ziua siguranţei publice,
când sunt împrăştiaţi în jurul oraşului.
Dacă nu vom ataca mâine,
revolta este terminată.
Este singura noastră şansă.
- Dar, Bale... - Am încheiat discuţia.
Atacăm în zori.
Trupele noastre se vor aduna aici.
Bale, aşteaptă... nu este nevoie de revoltă.
Acesta este locul unde îi ţin pe toţi cei care au fost luaţi din oraş.
Putem ajunge acolo cu acest aparat de zbor. Şi dacă îi eliberăm, ei ne vor ajuta.
Taci.
Eu dau ordinele aici.
Le urmezi sau pleci.
Dar ştiu o cale de ieşire din oraş.
Dacă părăsim oraşul, nu vom avea nicio şansă.
Pe cine vom găsi acolo?
Jumătate dintre ei lucrau pentru autorităţi, când au fost luaţi.
Oricine ar fi, nu voi lăsa viitorul şi existenţa acestui oraş în mâna lor.
Uite...
nici ea nu vrea să meargă cu tine.
Trebuie să vorbim despre asta.
Despre ce să vorbim?
Despre cum îi vom abandona pe toţi care locuiesc în oraş?
Nu, cum să rămânem în viaţă!
Suntem în război.
Şi sunt dispus să sacrific orice viaţă, inclusiv pe a mea,
de dragul victoriei.
Dacă nu te simţi în stare...
poţi pleca acum.
De ce nu ne spui adevăratul motiv pentru care vrei să ieşi din oraş?
Pe cine încerci să salvezi, Abigail Foster?
Vreau să-l salvez pe tatăl meu.
N-ai vrea să-ţi salvezi părinţii?
Dacă mai sunt în...
Nu îndrăzni să vorbeşti despre părinţii mei!
Tatăl tău...
a lucrat pentru inspectori.
Jonathan Foster, le-a oferit dispozitivul folosit,
pentru a-i identifica şi captura pe toţi prietenii mei.
Nu vrei să ne ajuţi...
Vrei să ne foloseşti.
Crezi că m-aş încrede în tine?
Ieşi afară!
Eşti sigur că această stradă duce la tunel?
Îmi pare rău.
Dar nu am avut de ales.
Abigail.
Bună!
Ce este asta?
Te-ai schimbat mult.
Eşti mult mai drăguţă acum.
Nu pot spune acelaşi lucru despre tine, Garrett.
O fată atât de deşteaptă.
Ai urzit un plan pentru a mă păcăli.
La fel ca tatăl tău.
Jonathan...
te-a ascuns bine de noi.
Această amuletă a blocat darul tău.
Tatăl tău nu voia să ai puteri.
Şi-a dat seama că anumiţi oameni nu ar trebui să fie mai puternici decât alţii.
Şi a inventat un dispozitiv
care îi face pe toţi egali.
Crezi în ceea ce tatăl tău a încercat să realizeze, nu-i aşa?
Pariez că eşti la fel de înzestrată ca şi el.
Alătură-ni-te.
Împreună putem crea, oraşul egalităţii.
Unde muncă cinstită şi egalitatea vor fi cele mai importante.
Nu un dar cu puteri magice ...căpătat aleator,
nevăzut şi nemeritat.
Încerci să mă recrutezi?
Eu nu sunt deloc că el
şi nici nu voi fi.
Roy.
Asta este şansa ta de a-ţi răscumpăra greşeala.
Omoar-o.
Nu sunt un criminal.
Omoar-o sau o voi face eu însumi.
E rândul tău, Ethan.
Dovedeşte că nu ţie milă de fiica unui trădător.
Bale!
Marcus!
Bale.
S-a dus... totul s-a dus!
Mi-a trebuit trei ani...
pentru a face această licoare.
Acum, nu a mai rămas o picătură.
Haide, mai poţi face.
Poftim,... ia-o.
Curăţă-i rana.
Am cultivat-o.
Am uscat-o.
Udat-o!
Şi acum, totul s-a dus.
Bale, iartă-mă.
Hei, dă-mi-o înapoi, este a mea!
Unde voiai să mergi cu acel inspector?
Asta spui în loc de mulţumesc?
Mulţumesc pentru ce? Era să ne omori pe amândoi!
Pentru că nu ai vrut să asculţi.
Tu trebuia să mă asculţi.
- De ce să te ascult? - Pentru că ţi-am salvat viaţa.
De fapt, eu te-am salvat.
Dacă nu ai fi mers acolo, nu trebuia să risc totul pentru tine.
Poţi să mă asculţi măcar o dată?
Există o altă cale.
De unde îl ai?
Tata mi l-a dat.
Şi în interior se află un ghid care ne poate arată unde se află cei capturaţi.
Opreşte, nu-l deschide.
De ce nu?
Se numesc zâne.
Înainte de a fi construită graniţa, ele locuiau în oraş împreună cu cei dotaţi.
Dar inspectorii le-au obligat să lucreze pentru ei.
Dar de ce nu vrei să fie văzute de toată lumea?
Pentru că acum zânele fac parte dintr-o lume diferită.
Şi noi trebuie să o salvăm pe a noastră.
Pentru asta mă lupt.
- De când Garrett mi-a ucis părinţii... - Bale, îmi pare rău, dar...
răzbunarea nu îi va aduce înapoi.
Dar îi putem salva pe cei în viaţă.
Pricepe că,
imediat ce trecem graniţa, vom dori să rămânem acolo.
Şi nimănui nu îi va păsa de acest oraş.
Trebuie să-l eliberăm.
Tu te gândeşti doar la tatăl tău.
Pentru că nu l-am văzut de 10 ani.
Şi nu ştiu dacă mai trăieşte.
Si eu trebuie să îmi fac datoria.
Încrederea ta nu are fundament.
Poate nu e nevoie de fundament.
Ar trebui să... urmăm vocea inimii.
Inima mea vrea să stai aici, în siguranţă.
Nu pot rămâne aici, oricât mi-aş dori.
Noi doi vom pleca pe drumuri diferite.
Nu pot să te ţin cu forţa.
Dar sper...
că te vei răzgândi.
Uite!
Ce a fost asta?
- Ceva a luminat! - Unde?
Asemeni focului.
Nu aşa arde focul.
Dar... cum arde?
Ei bine, pentru a aprinde o flacără...
ai nevoie de trei prieteni.
Primul prieten este...
combustibilul.
Şi combustibilul este ceea ce va arde.
Al doilea prieten este...
aerul.
Aerul va alimenta focul.
Iar al treilea prieten... este scânteia.
Şi îi place să se joace, să-şi facă de cap.
Exact ca tine.
Fără ea,
aerul şi combustibilul nu pot aprinde focul.
Sunt prieteni şi fac totul împreună.
La fel ca în viaţă.
Trebuie să găseşti doi prieteni, cu care poţi depăşi orice obstacol.
Pentru că singură...
nu vei ajunge prea departe.
Bale!
E o capcană! Vă aşteaptă!
Sunt mulţi inspectori. Au venit de dincolo de graniţă.
Înapoi! Toată lumea, înapoi!
Eşti uimit...
nu-i aşa?
I-ai fi ucis pe toţi, dacă nu aş fi găsit singura soluţie rezonabilă.
Trădându-ne pe toţi!
Mai mult, v-am salvat.
Mă doare...
să văd cum bărbatul pe care l-am iubit,
s-a transformat într-un fanatic.
Toţi aceşti ani te-au făcut să devii bolnav după putere.
Ai înecat întreg oraşul în sânge.
Această tiranie este ceva ce inspectorii nu şi-ar fi putut imagina vreodată.
Voi aţi înecat oraşul în sânge.
Destul.
Luaţi-l.
Mişcă!
Intră!
Ce faceţi?
Am pierdut.
Este sfârşitul. Inspectorii vor ajunge aici curând.
Da, dar cum rămâne cu prietenii noştri?
Cei care au fost luaţi prizonieri, trebuie să-i eliberăm.
De ce renunţaţi?
Nu trebuie să renunţaţi.
Mai avem o şansă să îndreptăm lucrurile.
Ascultaţi-mă!
Putem fugi şi ne ascunde acum...
dar nu ne va folosi.
Putem învinge doar dacă credem în ceea ce luptăm.
Aceasta este şansa noastră.
Vom ieşi din oraş şi ne vom salva prietenii.
Îi vom găsi pe toţi cei ca noi.
Toţi cei care au fost luaţi de inspectori...
iar această zână ne va arăta drumul spre ei.
Nu am dreptul să va spun ce să faceţi.
Trebuie să vă decideţi singuri.
Dar eu plec...
şi dacă cuvintele speranţă şi libertate înseamnă ceva pentru voi,
atunci veniţi cu mine.
Trebuie să vii cu noi Spencer.
Sunt un om bătrân.
Ce pot face?
Asta este casa mea...
şi iubesc acest oraş
şi m-am ataşat atât de mult de acest subsol.
Aşa că rămân.
Nu, te rog, trebuie să vii cu noi.
Draga mea, Abby, sunt sigur că te poţi descurca şi fără mine.
Ţi-ai amintit numele meu până la urmă.
Nu-l voi uita niciodată... Magna.
Bale.
Eşti viu.
Să ne grăbim.
Păziţi tunelul.
Cred că suntem în interiorul aparatului de zbor.
Norman, poţi s-o faci să zboare?
Ce armă ciudată.
De ce nu poartă măşti?
Inspectori în tunel!
Fă-o să zboare!
Priveşte, este un butuc de cheie!
Uau!
Când eram mică, tată obişnuia să îmi zică o poveste
despre străinii care trăiau dincolo de graniţă.
Mie frică.
Dacă greşesc şi cădem într-o capcană?
Dacă ai dreptate şi când ajungem acolo
vom găsi doar trădători
care lucrează pentru poliţie?
Şi dacă tatăl meu lucrează pentru inspectori?
Nu contează ce găsim.
Ce contează este că avem o nouă speranţă...
care ne duce înainte.
Suntem cu toţii aici...
numai pentru că te-ai lăsat condusă de ce îţi spune inima.
Dă-mi mâinile.
Concentrează.
Ai încredere în puterea ta.
Simte.
Trebuie să crezi în tine.
Ce se întâmplă?
Motoarele nu mai funcţionează.
Nu avem de ales.
Trebuie să coborâm, să vedem ce se întâmplă.
Cine dracu eşti tu?
Aruncă-ţi armele, acum!
Bine, toată lumea, împrăştiaţi-vă.
Căutaţi-l în clădire pe Jonathan Foster.
Nu-l atinge.
Abia mai respiră.
Se pare că forţa sa de viaţă a fost suptă din el.
Am verificat tot locul.
Jonathan Foster nu e aici.
Tatăl meu nu este aici.
Ai avut dreptate.
Tatăl meu a creat dispozitivul care blochează puterile dotaţilor.
Când eram mică...
mi-a dat o amuletă care mi-a blocat abilităţile.
Dar acest dispozitiv este mult mai puternic.
Nu merge aşa uşor.
Se pare că avem nevoie de toate puterile noastre pentru a-l distruge.
Nu le mai avem. Trebuie să căutăm în jur, să mergem.
Tată?
Tati!
Te-am căutat atâta timp!
Am trecut prin atâtea!
Ei bine.
Abby...
Şşşt.
Şi acum...
Sunt aici.
Unde suntem?
Este ca în amintirile mele.
Eşti pe calea cea bună, marinarule.
M-am uitat la ceas şi m-a adus aici.
Un motor?
L-ai folosit asupra mea?
Ce ai făcut?
Pentru ce?
Îţi aminteşti...
Eu îţi arăt doar direcţia corectă.
Voiam doar să te întorci.
Este o înregistrare.
Oh...
Mi-ai transferat discuţia în amintirile mele.
Sunt indicii.
Orice se poate întâmpla.
Chiar şi lucruri de la care nu te aştepţi.
Tot ce trebuie să faci...
este să crezi.
Acum, ridică capul în sus...
Mai sus, mai sus...
ţine-l sus.
ţine capul în sus.
Aşa obişnuia să îmi spună.
Priviţi, săgeată indică într-acolo.
Trebuie să existe o legătură.
Soarele luminează pe peretele ăla.
Tată?
Mi-ai lăsat un indiciu?
Abigail! Fericirea mea!
Eşti aici.
Am găsit cetatea.
Cum pot opri dispozitivul care blochează puterea cele dotaţi?
Nu îţi pot indica decât direcţia corectă.
Aminteşte-ţi ce am spus.
Ai spus,
ceva despre trei prieteni.
Am nevoie de trei lucruri.
De ce?
Pereţi?
Stai, ai desenat.
Sunt motoare!
Motoare de toate felurile!
Bravo, ai intuit perfect.
Ele fac totul împreună.
Asta înseamnă că trebuie să le unim cumva!
Am capturat o rază de soare.
- Am captat soarele... - Oglinda!
Trebuie să concentrez raza.
Trebuie să combinăm razele celor trei tipuri de motoare.
Pune motoarele împreună, astfel încât să direcţioneze lumina spre lentile.
Dacă concentrăm razele într-un singur fascicul,
vom distruge dispozitivul.
Abby, Norman, inspectorii vor ajunge curând.
Bale, tatăl meu ştia că voi veni aici.
Mi-a lăsat câteva indicii pentru a ştii
cum distrugem dispozitivul şi ne luăm puterile înapoi.
Dar avem nevoie de timp.
Bine, îţi voi face rost timp.
Norman, ajut-o pe Abby.
Tată, ce încerci să-mi spui?
Tată?
Am făcut tot ce ai spus!
Dar motoarele nu funcţionează!
Am găsit oglinda,
şi motoarele.
Dar fără putere nimic nu va funcţiona.
Unde eşti?
Linişte-te Abigail, sunt aici.
Şşşt.
Sunt aici cu tine.
Unde eşti tată?
Spune-mi.
Ai făcut-o?
Ah.
De ce aş face-o?
Ca să scapi lumea, nu doar de cei înzestraţi, ci şi din darul lor?
Ca să poţi avea o armă, care poate distruge darul în sine?
Pentru că...
...este dorinţa mea.
Este ordinul tău.
Fii sincer, Garrett.
Ce este în neregulă, Jonathan?
Eram colegi, odată.
Egalitatea...
pe care am obţinut-o...
este un echilibru.
Numai puterea o poate schimba...
şi eu trebuie să am puterea.
Puterea sunt eu.
Nu aparţine nimănui.
Într-o zi...
voi deveni parte din fiecare putere.
Se va întoarce
şi va intra
în toţi oamenii.
Acesta va fi un oraş al egalităţii,
al celor puternici, nu al celor slabi.
Fă ce ce ţi-am cerut!
Şi nu uita de fiica ta!
Gândeşte-te la ea.
Da.
Da, ai dreptate.
Am o fiică...
şi mă gândesc la ea...
în fiecare minut.
Şi de aceea zic...
nu, de...
această dată.
Ce vrei să faci?
Nu!
Voi fi mereu aici cu tine.
Am nevoie de tine!
Trebuie să mă laşi să plec.
Şi trebuie să fii cum erai.
Pentru că este singura modalitate de a debloca puterea.
Norman, el a murit.
Nu trăieşte decât în amintirile mele, pentru a mă ajuta să distrug dispozitivul.
A avut atâta încredere în mine.
Bale?
Să fiu cum eram.
Înţeleg.
Ştiu cum să reuşesc.
Copil fiind, aveam puteri speciale.
Şi tata m-a învăţat cum să le fac să iasă din mine.
Bale.
Garrett, s-a terminat.
Tată, ce este dincolo de graniţă?
Şşşt.
Nu trebuie să vorbim despre asta.
Putem vorbi despre asta.
Trebui s-o facem.
Dar acum, totul s-a schimbat tată.
Abigail.
Ştiam că vei reuşi.
Mulţumită ţie.
Este bine că măcar în amintirile mele te pot vedea.
Voi fi mereu cu tine...
în inima ta.
Azi este un nou început pentru oraşul nostru.
Este timpul să mergem acasă.
- Abigail - Puterea celui dotat.
Norman, mergem acasă.
Următoarea oprire este în Fencington.
Ce, nu, nu, nu, nu.
Nu.
Dă-mi drumul!
Traducere: vidra31 P.P: razvanrazvan@prolinksystem.ro