Faceţi reclamă produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi.
Subtitrarea: Bubulica - Subtitrări-Noi Team www.subtitrari-noi.ro
Hei, omule, unde eşti?
Încă sunt în gara Grand Central.
Ea este acolo?
Este aici.
Dar e cu un tip.
Îmi pare rău, omule.
Mai vi?
Nu ştiu.
În regulă, ei bine...
Îţi voi trimite adresa prin mesaj.
Chiar sper să vi.
Rahat!
Scuză-mă!
Nu, nu, nu!
- Scuză-mă. - Da?
M-am gândit că l-ai vrea înapoi.
- Mulţumesc. - Cred că este spart.
- Mulţumesc mult. - Sigur.
Datorită regulilor Port Authority Security,
staţia se va închide.
Se va redeschide la ora 5:30 a.m.
Scuză-mă,
ce înseamnă că "staţia se va închide"?
Înseamnă că trebuie să pleci.
Nu mai circulă trenuri până dimineaţa.
Dar nu pot să aştept atât de mult...
Este o coadă pentru taxiuri în faţă.
Bine, dar n-am nevoie de un taxi
pentru că mi-am pierdut trenul...
Uşile gării
se vor închide în 5 minute.
Pot folosi acest bilet în altă staţie?
Nu-ţi va fi de folos.
Staţia Penn se va închide, de asemeni.
Sigur eşti în regulă?
Sunt... Sunt bine.
Pot să te întreb de ce stai afară?
Au închis staţia.
Plănuieşti să rămâi afară toată noaptea?
Mi-a fost furată poşeta.
La naiba.
Da, am fost într-un bar, iar acum, tot ce am
e acest bilet de 13$ şi telefonul spart.
Rahat.
Îmi pare rău.
E în regulă. Mă voi gândi la ceva.
N-am nevoie de mila ta.
Ei bine, n-aveam de gând să-ţi ofer milă.
Vroiam să mă ofer să împărţim un taxi.
Nu mă poţi ajuta.
Nu, haide, lasă-mă să fac un lucru bun.
Ţi-a fost furată poşeta, iar eu am...
80$, mai mulţi sau mai puţini.
Cât de departe mergi?
Boston, mai mult sau mai puţin.
Deci, la nord de Harlem.
În regulă. Aşteaptă.
Scuză-mă.
Hei. O vezi pe doamna asta?
Trebuie să ajungă în Boston în grabă mare.
Nu. New Haven.
New Haven... Şi poşeta i-a fost furată.
Este o urgenţă.
Când o vei lăsa acasă în New Haven,
îţi va semna un cec mare.
Şti despre ce vorbeşti?
Să conduc toată noaptea, jumătate din dimineaţă.
Ştiu. Haide, omule.
Observi cum este îmbrăcată? Ce fel de poşetă era?
- Prada. - Era Prada?
Prada. Era o poşetă Prada.
E de încredere, plus un bacşiş mare.
Va costa mai mult de o bătrână.
Du-te... Vorbeşti serios?
200 de mile, la tarif de 2.50$/milă, fac $500.
Ori doi, pentru că mă întorc singur înapoi.
- Adună şi taxele rutiere, de două ori. - În regulă.
Bine, bine, bine.
Am înţeles.
Şi vrei ca eu să am încredere în ea?
Nu, nu, nu poţi plăti.
E în regulă. Îmi vei trimite un cec dimineaţă.
De unde şti că îţi voi trimite un cec?
Când nu mi-ai dat banii înapoi?
Cardul tău este refuzat.
Bine. E în regulă. Se întâmplă uneori.
Mai am unul. Niciodată nu-l folosesc pe ăsta.
Probabil, pentru că e expirat.
Şti să citeşti şi să aduni...
Cum de eşti şofer de taxi?
Hei, uite, tâmpitule, prietena ta este blocată aici.
Niciun taximetrist din New York nu este licenţiat să conducă în Massachusetts.
Aşa că nimeni nu-şi va asuma riscul.
În regulă. În regulă.
Şti ce? Pot suna un prieten.
Este jenant.
N-are baterie.
Dumnezeule!
Ai ceva care să funcţioneze?
Îmi pare rău.
N-am realizat că ocup tot spaţiul
din faţa cozii bărbaţilor care încearcă să te ajute.
Şti, sunt alte lucruri ce le-aş putea face,
oricât de surprinzător ar părea.
Bine.
Ei bine, îmi pare rău că te-am reţinut.
Ei bine, este reciproc sentimentul.
Hei, scumpo, îmi pare rău că am întârziat.
Se mai întâmplă, priveşte direct în faţă,
continuă să mergi hotărâtă.
- Mulţumesc. - Desigur.
Îmi pare rău pentru aia,
pentru că am fost nepoliticoasă şi n-ar fi trebuit să fiu.
E în regulă.
Înţeleg.
Nopţi de rahat peste tot.
Dacă mă crezi sau nu, astăzi de dimineaţă,
chiar am avut cărţi de credit funcţionale.
Deci ce vrei să faci?
Vrei o cameră de hotel sau ceva?
Poftim?
Nu, nu... Iisuse.
Nu pentru noi, ci pentru tine.
În caz că nu ai prieteni în oraş.
Nu am prieteni în oraş şi n-am nici telefon.
Buletinul şi cărţile mele de credit
îmi erau în poşetă, aşa că sunt terminată.
Bine.
Vrei să încercăm să-ţi găsim poşeta?
Ce, de parcă persoana care a luat-o are de gând să o pună la loc?
Ei bine, nu, dar uneori iau numai banii.
Şi aruncă poşeta.
Ai verificat pubele de gunoi de la bar?
Nu. Nu.
Ce bar era? Îţi aminteşti numele?
Da, începea cu "L."
Nu-mi pot aminti.
Era... Era către centru.
Către centru.
Ei bine, este în drumul meu.
În drumul tău?
Vrei să vi cu mine, să avem o mică aventură?
Să-ţi găsim poşeta?
Bine.
Să mergem.
Unde te duci?
Centrul este către sud.
Corect.
Către centru.
Eu sunt Nick, apropo.
Hei... Eu sunt Carrie.
Carrie.
Mă bucur să te cunosc, Carrie.
Nimic?
În regulă.
Am o idee.
N-a apărut, îmi pare să vă spun.
Dar nu se ştie niciodată.
Da, asta a spus şi poliţia.
Nostim, de obicei sunt de mare folos.
Dar apoi mi-au spus despre băieţii ăştia
care fură poşete din anumite locuri
şi că, uneori barmanul
ştie câte ceva.
Bănuiesc că e mai uşor să vorbeşti prostii decât să-ţi faci treaba de poliţist.
Aşa-i.
Aşa-i, e adevărat.
Dar...
Pun pariu că ar fi un bacşiş destul de atractiv
dacă ţi-ar veni ceva în minte.
- Prada, ai spus? - Da.
Are valoare sentimentală
şi aş plăti mult ca să o recuperez.
Dă-mi o secundă.
Valoare sentimentală. Elegantă abordare.
Este adevărat.
Apreciez că faci asta.
Ştiu că nu plănuiai să-ţi petreci noaptea
scormonind prin pubelele murdare de prin toalete.
Ei bine, n-am plănuit să nu o fac.
Ei bine, dar cum rămâne cu celelalte lucruri care le puteai face?
Păi nu ai spus că vânătoarea de comori din pubele e în meniu.
De fapt sunt în oraş pentru o audiţie... Mâine.
Stăteam în staţia Grand Central
încercând să încropesc ce voi cânta mâine.
Deci, trompetă?
Da.
Nu cred că am mai văzut pe cineva să cânte la trompetă
de când cu formaţia clasei a 8-a.
Ei bine, încă suntem pe aici.
Doar că nu mărşăluim la fel de mult pe cât obişnuiam.
- Jazz. - Da.
- Asculţi? - Îmi place. Îmi place jazzul.
Nu-l cunosc.
- Ştiu ce este "My Funny Valentine." - E clasică.
De fapt am cântat-o într-un an în tabăra de vară.
I-am cântat o serenadă lui Jonathan Weinstein din spatele unui copac.
Jonathan Weinstein după un copac.
Care a fost bisul tău?
O părticică din...
Curajos.
Atât de jenant!
Curajos!
El a fugit.
Şi acela a fost sfârşitul carierei mele în jazz.
Da.
Ei bine, e păcat.
Care a fost următoarea carieră?
- Sunt un consultant de artă. - Serios?
Mă aflu în oraş să achiziţionez o pictură.
Da? Care este piesa?
Nu ştiu dacă o şti.
Probabil că e adevărat.
Care este pictorul tău preferat?
Sau nici pe el nu l-aş cunoaşte?
Nu, nu. Dar dacă ţi-aş spune asta,
mi-aş pierde credibilitatea.
Haide! Trebuie să şti.
Eşti netot.
Ei bine, putem avea noroc.
A fost nevoie de puţină convingere.
A trebuit să cer un favor sau două.
Deci trebuie doar să ajung la adresa asta şi...?
- Acela e un cartier mizerabil. - Ce, crezi că
tipii de pe Wall Street fură poşete?
Ei bine, mulţumesc.
Sper să fi fost de ajutor.
Extraordinar.
Cred că vrea gratitudine.
Îmbrăţişare de grup?
O pupă mare?
Cred că cuvintele erau "bacşiş atractiv".
Corect.
Accepţi cărţi de credit?
Bine, deci este pe aici, nu?
În regulă, m-ai convins... Vin cu tine.
Mulţumesc, dar serios, ai treaba ta şi...
E în regulă. E târziu.
Te îndrepţi către un cartier rău-famat.
Nu te voi lăsa să mergi singură.
În plus, este pe aici.
Eşti sigur că nu te deranjează?
Absolut. Haide.
Sunt sigură că soţul meu chiar apreciază
faptul că mă ajuţi.
E incredibil de altruist din partea ta.
Nu trebuia să spui aia.
Care?
Chestia cu soţul.
Ei bine, n-am vrut să mă îndoiesc de tine.
Doar că eşti atât de amabil.
Amabil.
Ei bine, nu o mai spune.
Deci care era lucrul către care te îndreptai în noaptea asta?
Are vreo legătură cu audiţia sau...?
Nu, nu neapărat.
Ei bine, într-un fel.
Şti...
Şti momentul în care nu te poţi hotărî
dacă ar trebui sau nu să faci ceva?
Şi întrebi universul "dacă se presupune că trebuie să fac asta,
dă-mi un semn"?
Audiţia este lucrul sau semnul?
Semnul.
Este aceasta trupă cu influenţă...
Duke Terry?
- Nu... - E în regulă.
E acest pianist grozav...
Şi-a pierdut trompetistul în urmă cu o lună
iar eu sunt înnebunit după muzica tipului şi m-am gândit... De ce nu?
Şi lucrul?
- "Lucrul"? - Lucrul pentru care aşteptai semnul...
Lucrul! Da, da.
Este o... Nuntă.
Vei distruge o nuntă?
Nu.
Nu, este complicat.
E cineva pe cine mi-am dorit să întâlnesc.
Mireasa?
Nu.
Mirele?
Nu.
Dar tu?
Bănuiesc că poşeta a fost un cadou de la soţul tău?
Cred că-ţi lipsesc câteva componente.
Am verigheta, dar nu o port
pentru că este la reparat în Boston.
Bine. Cum spui tu.
Nu mă crezi?
Nu este treaba mea.
În regulă, aici este.
Iisuse. Şti ce?
Lasă-mă pe mine să o fac.
Ce spuneai că este, o geantă Prada neagră?
Cred că ar trebui să sunăm la poliţie.
Da. Vor veni imediat.
Ce spui de joia viitoare?
Ceva distinctiv la geantă?
Da. Pe încuietoarea interioară
sunt gravate iniţialele B.D. cu scris de mână de copil.
"B.D." De ce B.D.?
Fiul meu vitreg a scris.
Numele meu este Brooke.
Brooke Dalton.
Dumnezeule!
De ce mi-ai spus că te cheamă Carrie?
Nu ştiu! Carrie Bradshaw!
Suntem în New York, este târziu, tu eşti un străin, iar eu îngheţ.
Ei bine, când mă întorc,
trebuie neapărat să lucrăm la comunicarea dintre noi, Brooke.
La două străzi în direcţia aia, este un bar
numit Gaffney's... Aşteaptă-mă acolo, bine?
Aşteaptă! Câţi bani ai?
Nu ştiu.
E o întrebare personală.
Poate 40$?
Vei face ceva nebunesc.
Mulţumesc că n-ai spus "prostesc".
Contează mult.
O vei înşfăca şi o vei lua la fugă, nu-i aşa?
Nu ştiu.
Totuşi, e incitant, nu-i aşa?
Du-te.
Tu eşti cel care a pierdut poşeta?
Da, şi fără ea toată ţinuta mea se destramă.
Bună ziua, Hotelul Four Seasons Atlanta.
Camera lui Michael Dalton, vă rog.
Un moment, vă rog.
Alo?
- Hei, iubitule. - Hei.
Ce se întâmplă? Eşti bine?
Da, sunt bine. Doar că n-am putut să dorm.
Şi vroiam să-ţi spun că te iubesc.
Şi eu te iubesc, scumpo.
Cum este la New York?
Ai făcut achiziţia?
Da, am cumpărat-o.
Pentru 225.
Da.
A durat atât de mult.
Mă bucur că s-a terminat în sfârşit, şti?
Da, aşa-i. Desigur.
Ei bine, felicitări.
Ai primit mesajul meu?
Nu. Care? Telefonul meu s-a spart.
Rahat.
Nu ştiam cum de ai sunat la hotel.
Ei bine, a intervenit o mică schimbare de planuri.
Şi voi lua primul zbor.
Aşa că voi fi acasă până la ora 8:00 şi am putea
face un mic dejun aniversar?
E atât de devreme. Acum e 2:00 a.m.
Nu vrei să te relaxezi?
Nu erai programat pentru un zbor ulterior?
Nu, e în regulă. Pot dormi în avion.
Nu vreau să rămân aici mai mult decât trebuie.
Iubitule, lucrezi atât de mult.
De ce nu rămâi să te relaxezi?
Putem să facem micul dejun mai târziu
când vei fi odihnit?
Brooke, zborul este rezervat.
Ce se întâmplă? Eşti bine?
Da, da. Sunt doar obosită.
Săraca de tine.
Te las să te culci.
Şi ne vedem mâine.
- Bine. - Te iubesc.
Toate sunt Prada, toate din noaptea asta.
Tyler a spus că vei recunoaşte geanta.
Da.
Ei bine, cărţile de credit ale doamnei ar fi de mare folos.
Nu ne ocupăm de portofele, omule.
Pentru că asta ar fi sub nivelul vostru.
Să o alegem pe asta.
Oferta de astăzi... 900 $.
Ce vrei să spui?
E suma pe care i-am spus-o lui Tyler.
Da, şi l-am plătit.
Ce e asta, şantaj?
Sună-l.
E grozav!
Tu îl suni.
El îţi spune că n-am plătit iar eu sunt terminat!
Îmi pare atât de rău.
Mă simt ca o idioată.
Ai avut treabă ta iar acum arăţi ca un...
Vagabond?
Nu.
Huligan?
Nu, să rămânem la vagabond.
Îmi pare rău că am trimis poliţiştii.
M-am gândit că...
Că n-aş putea să fiu bătut de unul singur.
Nu. Am presupus că poţi face asta.
M-am gândit că te va depăşi.
Ce trebuie făcut
ca să câştigi puţină încredere din partea ta, doamnă Bradshaw?
Ei bine, am rezolvat poşeta.
Acum ce urmează?
Nu, nu mai contează.
S-a terminat când am pierdut trenul.
Ce s-a terminat?
Căsnicia mea.
Trebuia să ajung acasă înaintea lui.
El nu ştie că eşti în New York?
Nu, este complicat.
Am înţeles.
Ce vrea să însemne asta?
Ei bine, nu e ştiinţa rachetelor.
Nu porţi verighetă.
Trebuie să ajungi acasă înaintea soţului tău.
El nu ştie că eşti în New York.
Mă acuzi că aş avea o aventură?
Nu, doar că...
Şti tu, o numesc după cum pare.
Nu e o problemă. E în regulă.
Oamenii sunt umani. Fac greşeli.
Bine, Einstein.
Dacă aş fi avut o aventură, de ce nu
mi-am sunat amantul să mă gireze?
Nu ştiu.
Poate că el nu ştie că eşti măritată.
Dumnezeule! Stai! Stai! Stai!
Ce? Ce vrei?
Uite, mulţumesc pentru ajutor, dar s-a terminat.
Poţi să te întorci la orice făceai
înainte ca eu să vin să-ţi ruinez noaptea.
Aşteaptă, te rog, opreşte-te. Opreşte-te!
Nu mi-ai ruinat noaptea, bine?
Mă ascundeam în staţia Grand Central
încercând să evit asta... Uite.
Noaptea mea a fost de rahat dinaintea să apari tu.
Va fi de rahat şi după ce vei pleca. Dar a ta?
Dacă te putem duce acasă să-ţi salvăm căsnicia,
ei bine, atunci...
Şti, m-ar face un erou.
Nu voi lăsa să-mi scape asta, nu-i aşa?
Uite, nu vreau să fiu... Băgăreţ.
Dar mie mi se pare
că problema este că tu trebuie să ajungi acasă în noaptea asta, corect?
Da.
În regulă, să o rezolvăm.
La ce oră trebuie să fi acasă?
- Cel târziu la ora 7:00. - În regulă. Ei bine...
Asta înseamnă că trebuie să plecăm până în 3:30, 4:00?
Avem timp.
Manhattan?
Denumirea serviciului.
Carmel Car Service.
Cât costă până în Boston dacă plecăm într-o oră?
447 $.
Mai bine de atât nu se poate?
Include totul.
Bine, mulţumesc.
Ce-au spus?
447 $... Cu totul inclus.
Putem strânge atât?
Da, bănuiesc.
Am un amic la locul meu.
Serios? Pentru că ar fi uimitor.
Nu-mi mulţimi încă.
Sunt îmbrăcat adecvat pentru o nuntă?
Ei bine, probabil că este doar o formalitate acum.
Sunt destul de sigur că prietenii îmi sunt încă acolo.
Mulţumesc.
Chiar eşti bun.
Fără supărare.
Nu m-am supărat.
Acela este cântecul pe care îl vei cânta mâine?
Nu ştiu, poate.
Eu cred că aşa ar trebui.
Adică, dacă ştiu ceva despre Duke "What's His Face',
îi va plăcea cântecul ăsta.
Duke Terry.
Da. Vom vedea.
Am improvizat cu basistul lui acum câteva luni în D.C.
Pe tip îl chema Lucas Wells.
Îi plăcea stilul meu.
E minunat.
Da. Oricum, destul despre mine.
Povestea ta, de altfel este mult mai captivantă.
E rândul meu. Bine.
Sunt destul de directă.
Sunt o fată obişnuită cu un singur frate.
Cu un soţ care lucrează în finanţe.
Cu care, în mod convenabil nu-ţi pot arăta o fotografie,
pentru că telefonul îmi e spart.
În mod convenabil.
Cum v-aţi întâlnit?
Eram în Londra, lucram la Sotheby's.
Persoană importantă.
Da, după câţiva ani în Londra,
am început să am... Nu ştiu.
Francezii au cuvântul ăsta, dapaysement,
debusolare,
ca şi sentimentul pe care îl ai când nu te simţi în ţara ta.
Şi am avut...
Mi-a fost greu să-mi fac prieteni în Londra şi...
E atât de trist.
Şeful meu m-a întrebat,
"Vrei să mergi în Boston pentru expoziţia asta?"
Iar Michael era acolo.
Desigur.
Ai avut vreodată sentimentul,
şi să presimţi
că cineva va avea un rol major în viaţa ta?
Da.
Oricum, el... Soţia lui l-a părăsit
pentru un tip pe care îl cunoaştem şi...
În acel moment, ea a luat şi copiii.
Şi ultimul lucru pe care l-a vrut
a fost să se cupleze cu cineva.
Ei bine, ca notă, nu-mi imaginez ca tu
să fi ultimul lucru pe care orice bărbat şi l-ar dori.
Mulţumesc.
Aşa că eu...
Am cumpărat pictura pe care şeful meu o dorea,
şi am trimis-o înapoi fără mine,
şi de atunci n-am mai fost în Londra.
Multe încurcături acolo.
Curajoasă fata.
Amuzant este că sunt mândră şi în ziua de astăzi
că am fost...
Fata care a recunoscut dragostea şi s-a avântat.
Dacă îmi cunosc prietenul, ar trebui să fie la bar.
Cu speranţă, te vom putea duce acasă.
Persoana pe care ai venit să o vezi, va fi acolo?
Cu norocul nostru, probabil.
Atât de rău este?
Ce?
Orice te aşteaptă pe tine acolo sus.
E nimic.
E o fostă... Fostă-ceva.
Aceasta fostă-ceva are un nume?
Hannah.
N-am văzut-o de ceva vreme.
A fost o despărţire urâtă?
Sunt şi alte feluri?
Tocmai au făcut sex acolo?
E mai bine să nu ştim.
Dar da.
Aici este?
Bună întrebare.
Îl cunosc numai pe Danny şi pe mire.
O cunoşti pe acea persoană?
Nu.
Nu, nu o cunosc.
Eşti sigur că eşti în stare să faci asta?
Da.
Da, da, da.
- Nu te simţii prostesc. - Nu, nu mă simt prostesc.
Mă simt prost.
Tocmai ai făcut asta?
Tocmai mi-ai corectat gramatica?
Încetează, te necăjeam.
Am făcut asta deja?
Mureai să o faci.
E o expresie verbală impersonală.
Te-am corectat în tăcere toată noaptea.
Nu face faţa aia.
Ei bine, mă bucur că am ajuns în punctul relaţiei noastre
în care te simţi confortabil să o faci cu voce tare.
Şi totul devine mai uşor de aici.
E ciudat... Am impresia că am ratat
toate chestiile dificile.
Mulţumesc.
Ce înseamnă PWC?
Rahat.
Da, noi suntem în locul în care trebuie?
Nici nu mai cred că asta e o nuntă.
Iisuse, era şi timpul.
Unde este restul formaţiei?
Ai întârziat o oră.
Traficul.
Îmi pare rău, dar sunt aici.
Să îndeplinesc sarcinile, ca să spun aşa.
Ce s-ar presupune că trebuie să fac cu un singur saxofon?
- E o trompetă. - Dumnezeule.
Şi cântăreaţa mea, e uimitoare.
E o absurditate, n-am să plătesc cinci bătrâne pentru asta.
Ei bine, desigur că nu, desigur că nu.
Dar vom avea nevoie de 600 $ avans.
În cazul în care restul băieţilor nu vor apărea.
Nici nu se pune problema.
Bine, bucură-te de playlist-ul dj-ului.
- Da. - 350 $.
$500.
Este 10%, e corect.
Bine, acum daţii drumul şi cântaţi
până aduc eu banii.
Puteţi folosi camera 1107 ca foaier dacă aveţi nevoie să depozitaţi ceva.
Grozav.
- Nu, nu. Nick. - Haide.
Nu cânt.
Nu asta am auzit.
Nu, n-am cum să fac asta.
Ba da, poţi.
În plus, avem nevoie de voce ca să prindă.
Vrei să ajungi acasă, nu-i aşa?
Prefăte că este o cameră plină de Jonathan şi care îi mai e numele.
Weinsteins.
Da.
O cameră plină de Jonathan Weinsteins.
Numai să-ţi păstrezi hainele pe tine.
Nick, nu pot.
În regulă, dacă trebuie să le dai jos,
păstrează-le pentru final.
Nu cred că vor mai fi în stare să urmărească.
E vremea spectacolului, oameni buni.
Unica interpretare muzicală alor...
Nick Vaughn la trompetă şi Brooke Dalton voce.
Dând lovitura de început
cu anosta şi nostalgica piesa "My Funny Valentine."
Nu, nu, opreşte-te. Haide, să mergem.
Voi doi!
- Dumnezeule, a fost demenţial. - Ai fost nemaipomenită.
- A fost nebunesc. - Stai, stai.
Foaierul.
Pe aici.
Alo? Ia-o înainte.
Trebuie să-l suni pe Danny, să aflu unde naiba umblă tipul ăsta.
Dar telefonul tău s-a descărcat. Îţi aminteşti numărul?
Ce, tu nu memorezi toate contactele de urgenţă?
Nu cred că am atât de multe urgenţe ca tine.
Danny, sunt Nick, unde naiba eşti, omule?
Ascultă, mi-ai dat adresa greşită.
Va părea ciudat.
Am nevoie de 450 dolari.
Poveste lungă, pe viaţă şi pe moarte.
Dă-mi un telefon.
Telefonul mi s-a descărcat, aşa că lasă-mi un mesaj, bine?
În regulă.
Crezi că va primi mesajul la timp?
Nu ştiu.
Am o altă idee.
Ar trebui să mă îngrijorez?
Administraţia, cu ce vă putem ajuta, domnule Childers?
Da, am nevoie de o maşină care să-mi ducă invitata în Boston de îndată.
Aţi dori să folosiţi serviciul obişnuit de maşini?
Da.
Şi cum doriţi să plătiţi?
O putem trece în contul camerei?
Asta n-ar trebui să fie o problemă, domnule Childers.
- Este un da. - Grozav.
Acordaţi-mi zece minute, domnule.
Mulţumesc.
Ai înnebunit?
Crezi că va funcţiona?
Nu ştiu.
Vom afla în zece minute.
Îmi place... Trompeta ta strălucitoare.
Mulţumesc.
Sper că valorează îndeajuns...
Pentru cauţiune...
Când vom fi arestaţi.
Ei bine, ar trebui.
Am cumpărat-o cu o verighetă strălucitoare.
Vorbeşte-mi despre piesele astea.
Sunt pictate de faimosul tău artist din Londra?
De unde ai ştiut?
Ei bine, îţi dai seama că trebuie să şti câte ceva despre artă
ca să o poţi aprecia.
Eşti un nesuferit.
Şti că cel mai interesant lucru
despre arta din hoteluri nu este arta propriu-zisă,
bineînţeles, ci ceea ce se află în spatele ei.
- Ce, un seif? - Nu.
Ai auzit de hotel graffiti?
- Nu. - Un comediant a iniţiat-o
când televizorul din cameră nu-i mai funcţiona.
A început să mâzgălească pe spatele tablourilor.
Şi de acolo a început.
Ţinem pumnii.
Ce?
Cum să nu apreciezi aia?
Este cea mai bună pe care am văzut-o.
"Trebuie să plec, prostituatele au ajuns."
Probabil că n-ar mai trebui să atingem nimic din camera asta.
Bună, am comandat o maşină pentru domnul Childers.
Da, doar ce a ajuns.
Am chemat şoferul obişnuit.
Doar că d-voastră nu sunteţi domnul Childers.
Nu, eu sunt domnul Bradshaw.
Am fost trimis să cobor cu invitata domnului Childers.
Desigur, domnule.
Acordaţi-mi o secundă să apelez camera.
Nu va fi necesar.
Şti, nu este atât de târziu şi parcă aş bea ceva.
Localul acela de pe strada Halston e încă deschis?
- Da. - Da?
- Vrei să mergem? - Da.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
Îmi pare rău, băieţi.
În regulă, n-am eşuat încă... Mai avem timp.
Timp dar nu bani sau vreun plan.
Ceea ce ne trebuie e o maşină a timpului.
Ei bine, într-un fel avem şi asta.
În urmă cu câţiva ani, au transformat toate aceste telefoane publice
în maşini ale timpului.
Alegi una, formezi 1993,
şi un newyorkez va veni
să-ţi spună ce se întâmpla
în acea intersecţie în urmă cu 20 de ani.
Era amuzant.
Nici măcar n-am nevoie să sun atât de în urmă.
Trebuie să sun doar în ziua de ieri.
Să încercăm.
Ce ţi-ai spune?
Brooke, eşti tu din viitor.
Nu mă crede.
Bineînţeles. Trebuie să-i spui ceva secret,
ceva ce numai voi două ştiţi.
Şti acea cicatrice care o ai pe frunte?
Cea despre care le spui tuturor c-o ai din excursia din Argentina,
dar de fapt o ai de la un concert Hanson, din facultate.
Deja e povestea mea preferată.
Este cu taxă inversă.
Pam te-a făcut să fi purtată pe braţe iar într-un final,
tu ai lovit parapetul
şi ţi-ai petrecut întreaga noapte la terapie intensivă.
Bine bine, mă crezi acum.
Bine, deci orice ai face,
să nu vorbeşti cu niciun străin din staţia Grand Central.
De fapt, treci peste New York cu totul.
Rămâi acasă, uită-te la un film, comandă mâncare la pachet,
fă o baie cu spumă şi culcă-te.
Pentru că totul va fi bine dimineaţă.
Bine.
Da, dar atunci nu m-ai fi întâlnit pe mine.
Încă nu m-am hotărât dacă ăsta e
un lucru bun sau un lucru rău.
Bine.
Ce altceva mai putem face? Să ne gândim.
Nu vei scăpa atât de uşor.
Nu, nu, nu.
Nu mă pun cu fizica timpului şi a spaţiului.
Hanson.
Bine. Bine.
Dă-mi-l.
Dar nu vreau să sun în ziua de ieri.
Vreau să sun în anul 2004
Nick, bună, sunt eu.
Tu din viitor.
A crezut. Ce idiot.
Ascultă, când echipa Red Sox se califică în World Series,
ia toţi banii şi pariază pe ei că vor câştiga.
Da, ştiu că sună nebuneşte.
Fă-o.
Bine. Pa.
- Gata? - Gata.
Toată lumea ştie că atunci când ai o maşină a timpului,
primul lucru care îl faci este să pariezi.
N-am ştiut asta.
Şi... N-a funcţionat.
Rahat, ce spui de un autobuz?
Nici măcar nu circulă noaptea.
Nu, un autobuz din oraşul chinezesc.
Circulă toată noaptea şi sunt ieftine.
Costă cam 80 de dolari.
- Măcar avem atâţia bani? - Nu.
Dar oricum, trebuie să fie mai uşor de strâns decât 500 $.
Ei bine...
Am făcut tot posibilul, dar aproape ni s-a terminat timpul.
Ce-ar fi dacă l-am suna pe soţul tău
să-i spui că eşti în New York?
Am putea născoci un motiv bun.
Deja ştie despre New York.
Ei bine, nu trebuie să ştie ce faci aici.
Ştie şi asta.
Atunci de ce trebuie să ajungi înaintea lui?
Ce? Trebuie să faci ceva înainte să ajungă acolo?
Uite, orice ar fi,
e un idiot dacă nu o dă uitării.
Iar tu nu eşti tipul de fată care să se mărite cu un idiot.
Şi dacă ar fi trebuit să fac ceva
când mă întorceam, tot nu am să ajung la timp.
Bine, să ne gândim la o cale să îndreptăm
faptul că n-ai făcut ce aveai de făcut.
Uite, poate că te-ai gândit deja la asta,
dar altcineva n-o poate face?
Orice ar fi?
Nu mai am monede. Şi tu ai rămas fără monede?
Răspunde, răspunde, răspunde.
Alo?
- Pam, sunt Brooke. - Brooke.
Îmi pare rău că sun atât de târziu. Am trezit bebeluşul?
Nu, nu. Eşti bine? Ce se întâmplă?
Nu ştiu cum să-ţi spun asta,
dar nevoie de un mare favor şi am nevoie acum.
Sigur, sigur, orice.
Bine, du-te la mine acasă,
în curtea din spate este o cheie,
în cutia magnetizată de lângă filtrul de la piscină.
Ia cheia şi intră pe uşa din spate.
Codul alarmei este 4242.
Urcă în dormitor.
Pe pat este o scrisoare.
Este adresată lui Michael.
Ia-o acasă şi păstreaz-o până mă întorc.
Ascultă, promite-mi că nu o vei citi.
Bineînţeles că nu o voi citi, Brooke. Ai cuvântul meu.
Bine, e ora 4:00 a.m. acum.
Cât timp am?
Ai trei ore.
E vreo şansă să folosesc telefonul după ce termină ea?
E ca şi făcut, Brooke.
Te iubesc.
Mulţumesc.
Şi eu te iubesc.
Sună-mă într-o oră.
Bine.
Totul va fi bine acum, îţi promit.
Bine.
- Pa. - Pa.
Şti, asta cred că e prima dată
când te văd cu adevărat fericită.
Ei bine, ca să se ştie, asta e uşurare.
Fericirea e altfel.
Ei bine, mă bucur că s-a rezolvat.
Şi ca să se ştie, n-ai putea să înşeli pe nimeni.
Eşti tipul de bărbat care idealizează femeile, Nick?
E un obicei periculos.
Sunt un tip periculos.
Da, de aceea ai fost pocnit în nas.
Ţi-a lăsat Danny vreun mesaj vocal?
Da.
Mi-a dat adresa greşită.
Dislexia lui chiar se accentuează când bea.
Unde este?
Nu cred că contează. Probabil că nu voi merge.
Cred că ar trebui să continuăm să ne plimbăm.
Am auzit că Central Park este foarte sigur la ora asta din noapte.
Nu poate fi atât de rău.
Are ceva de a face cu fosta, Hannah?
Pentru că sunt dispusă să-mi ofer serviciile.
Sunt toată gătită şi n-am unde să mă duc.
E în regulă. E târziu.
Cred că mă subestimezi.
Aş putea fi o gardă de corp grozavă.
Sau un sfătuitor sufletesc.
Pot să fiu Jiminy Cricket al tău.
Ea este acolo cu cineva.
Înţeleg.
Ei bine, vreau să spun că tu m-ai ajutat.
Mi-ai salvat căsnicia. Şi asta te face un fel de...
- Erou. - Un erou.
Iar eroilor nu le este frică de foste.
Nu-ţi face griji, voi veni.
Ne putem preface că suntem iubit şi iubită.
Asta ar face-o geloasă.
Va şti că nu eşti genul meu.
Dumnezeule.
A fost fulgerător.
Poate că va crede că te-am schimbat.
Asta o va înnebuni.
Nick Vaughn, vrei să fi...
Carrie Bradshaw...
Presupusul iubit al lui Brooke Dalton?
Omule.
Sper ca ăsta să fie locul pentru că ştiu numai un cântec.
Nick!
- Hei, omule! - Hei, omule.
Hei, hei, am încercat să-ţi fac rost de bani, omule,
dar am strâns numai 350 de dolari; sper să fie destui.
Bună.
Hei.
Eu sunt Brooke.
- Eu sunt Danny. - Mulţumim pentru ajutor, Danny.
- E plăcerea mea. - Dar poţi păstra banii.
Suntem bine acum.
Mă simt prost.
El a aranjat totul.
Ce?
Am vândut un rinichi ca să fac rost de ăştia.
Adică, n-a fost al meu dar ce
îi voi spune prostituatei când se va trezi?
Danny.
Glumesc! Nu se va mai trezi.
Am terminat?
Îl fac de ruşine.
Vrei să bei ceva, Brooke?
Danny, te dai la o femeie care este luată.
Înţeleg.
Nu, nu în sensul ăsta.
Nu, nu. Nu este pentru noi.
Eu dorm în camera lui Danny la noapte.
Fă-mi un favor.
Promite-mi că nu vei mai urina în debara de data asta.
Nu-ţi pot promite aşa ceva.
De fapt, s-ar putea sau nu să fi băut foarte mult.
Ceea ce încerc să înţeleg acum
este dacă am băut prea mult în noaptea asta.
Apoi am realizat că dacă te poţi întreba asta,
răspunsul sigur trebuie să fie negativ.
- Corect? - Danny a studiat filozofia.
Ultima mea teorie susţine că nu toate femeile de la o nuntă
care sunt luate, sunt de fapt luate.
Şti ce vreau să spun?
Depinde de ce înţelegi tu prin luată.
Hei, Brooke, eşti sigură că nu vrei să-ţi aduc ceva de băut?
Sunt bine, mulţumesc, Danny.
- Sunt sigură. - Bine.
Dave! Dave!
Nemernic pişicher ce eşti. Ce mai faci, omule?
Soţia ta a pierdut mult din greutate. Iisuse!
Vrei să ies afară?
Nu mişca.
Bună.
Hannah Dempsey, Brooke Dalton.
Hei, mă bucur să te cunosc.
Bună, mă bucur atât de mult să te cunosc.
Traficul a fost atât de groaznic pe tot drumul dinspre Philly,
am crezut că nu te voi mai prinde.
Ai crezut?
Adică, da. Da.
Nu m-ai prins.
- Dar acum eşti aici, aşa că... - Da, da.
De fapt şi eu am crezut că nu te voi prinde...
Ce ce am făcut, până acum.
Putem să continuăm pălăvrăgeala asta pentru minute bune.
- Ore. - Eram atât de rapizi
numai când eram împreună, aşa că...
Altminteri, aproape că sunt plicticos.
Deci lucrezi sau...?
- Nu, asta... - Da.
Dă probă pentru trupa lui Duke Terry mâine.
Nick!
E incredibil.
A cântat cu Lucas Wells în D.C.,
iar lui Lucas i-a plăcut stilul său.
Pun pariu că i-a plăcut.
Bine, vorbeşte. Spune-mi totul.
Poftim, iubito.
Cole, ea este Brooke.
- Bună. - Bună.
- Brooke. - Mă bucur să te cunosc.
- Iar el este Nick. - Nick.
Bună.
Nick dă probă pentru trupa lui Duke Terry mâine.
Da?
- Tipul cu jazz-ul. Da, da. - Da.
L-am văzut live în Philly de câteva ori.
E uimitor, grozav.
Mulţumesc.
Ştiu că se face târziu, dar n-aţi vrea
să mergem la o cafea undeva sau...?
Şti, mi-aş fi dorit să putem.
Am întârziat undeva deja. Îmi pare rău.
- Suntem doar în trecere. - Da, da.
Ei bine, nu vreau să vă reţin.
Dar dacă o să aveţi timp
eu stau la hotelul Soho Grand.
Bine.
Mă bucur că te-am cunoscut.
Şi eu mă bucur să vă cunosc.
- O plăcere. - Bine.
- Pa. - Pa, Cole.
Nu ştiu de ce a trebuit să fugim de acolo.
Cine fugea?
Aia a fost fugă.
Crede-mă, ştiu.
Sunt stereotipul fetei care fuge.
Să fugi e mai uşor.
Dumnezeule.
N-am mai văzut-o de şase ani.
Ai fost în regulă.
Nu, n-am fost.
A fost îngrozitor.
A fost jenant.
Îmi pare rău că a trebuit să vezi aia.
Cred că după şase ani de repetat acel moment,
trebuia să am ceva mai interesant de spus.
Nu cred că a observat.
Probabil că şi ea a repetat.
Şase ani?
Cum v-aţi întâlnit?
În al doilea an de facultate.
Georgetown.
Eram medic rezident dacă îţi vine să crezi.
Nu cred.
Dar am o imaginaţie bună.
Inima mea n-a fost niciodată implicată.
Îmi petreceam tot timpul liber cântând
şi mergând la spectacole.
Hannah a fost prima care a acceptat asta.
M-a făcut să fiu dedicat.
Bună fată.
Ea s-a implicat în design-ul grafic.
A fost primul lucru care chiar l-a adorat.
Ei bine, te-a iubit şi pe tine, nu?
Câteodată mă îndoiesc despre partea aia.
Rareori de mai mult de 50 de ori pe zi.
Şi, ce s-a întâmplat?
A primit o ofertă de lucru.
În Philly.
Şi fiind genialul medic rezident,
am crezut că e momentul perfect să... Şti tu.
Nu.
Aşa că am cumpărat un inel.
M-a costat o avere.
L-am strâns în mâna toată ziua.
Aveam crampe la mână.
Am ajuns acasă în apartamentul nostru din D.C.
Inima îmi bătea puternic.
Bătea să iasă afară din piept.
Transpiram.
N-au fost nervi, şti.
Era... Exaltare.
Eram foarte exaltat.
Eram foarte... Eram foarte bucuros.
Am intrat şi am văzut-o şi...
Am ştiut că ceva este... Diferit.
Cred că se aseamănă cu cuvântul tău franţuzesc.
- Depaysement. - Da.
Ea a spus...
Credea că e timpul pentru o pauză.
Teribil.
Ce-ai făcut?
Ce puteam să fac?
Să implor? Să râd?
N-am făcut-o.
N-am făcut nimic.
Doar am... stat acolo.
Devastat.
- Dumnezeule, am fost complet... - Orbit.
Da.
Aşa am fost.
Până în noaptea asta.
E amuzant.
Am ajuns în oraş la prânz şi pur şi simplu n-am putut să plec din staţie.
N-am putut.
Copleşit până te-ai ales cu mine?
M-am ales cu tine?
Îmi pare rău să-ţi spun.
Sună rău când o spui aşa.
Îmi pare rău.
Pentru ce?
Pentru că te-am lăsat să stai aici şi să vorbeşti atât de mult despre asta
fără să te fac să te întorci.
Nu.
Nu, asta nu se va întâmpla.
N-ai venit până la New York
pentru un semn de a face nimic.
Da, ei bine, am crezut că va fi singură.
Nu într-un mod depresiv.
Într-unul romantic.
O fată ca ea nu este niciodată singură.
Aşa că nu poţi folosi asta ca scuză.
Şi a fost ceva între voi.
Ai văzut-o şi tu şi eu.
Asta nu înseamnă nimic.
Înseamnă ceva.
Înseamnă că ai o şansă.
Să ce... Să fiu zguduit?
Nu te-ai simţit zguduit în fiecare zi de când cu inelul?
Şi nu şti şansele.
Ar putea fi una la un miliard.
Ar putea să fie una din două.
Oricum, asta e despre regret.
Şi acele şanse tot timpul au fost de 100%.
A fost o scânteie, Nick.
Şi tipul cu care a fost?
Cole?
Am văzut genul ăla de bărbat toată viaţa mea.
Tu faci cât o mie.
Ce s-a întâmplat cu miliardul?
El era înalt.
S-ar putea să nici nu fie cu el!
A spus, "stau la hotelul Soho Grand".
Nu-i vei propune să se mărite cu tine.
Dacă îi voi propune din greşeală?
Dumnezeule. De ce fiecare decizie
pare prea măruntă ca să fie cea mai importantă decizie din viaţa ta?
Nu ştiu.
Dar câteodată trebuie
să faci alegerea şi să te avânţi.
Ai dreptate. Ai dreptate.
O voi face.
Dumnezeule!
Ai de gând să mă ţi de mână tot timpul?
Nu.
Dă-mi trompeta ta.
Deci?
E bucuroasă că m-am întors.
Luăm prânzul mâine.
- Vezi? - Toţi trei.
L-a invitat pe tipul ăla?
Bineînţeles că nu.
M-a invitat pe mine?
Nu.
Nick, te opreşti să vorbeşti cu mine?
E însărcinată.
Dar e bine, totuşi, şti de ce?
Şti ce a spus?
A spus că se bucură că am audiţie pentru Duke
pentru că tot timpul a crezut în mine.
Îmi pare atât rău.
Îţi pare rău că eşti netoata?
Ei bine, şi mie.
Eşti bine?
Pentru că dacă nu eşti, chiar nu ştiu
ce mă voi face cu vinovăţia.
Atunci sunt mizerabil.
Probabil că sunt cel mai bine de când a plecat.
Pentru că, măcar ştiu ceva concret, şti?
În loc să am ani de fantezii şi...
Posibilităţi... Ştiu că s-a terminat.
Aşa că îţi mulţumesc pentru asta.
Bine.
Încă aştept cealaltă întorsătură a discuţiei.
A spus că n-a fost niciodată atât de fericită.
Dar bănuiesc că trebuie să mă maturizez.
Trebuie să mă obişnuiesc cu faptul de a nu fi bine.
Care e cumplit.
Aşa că, îţi mulţumesc şi pentru asta.
Ce vrei să faci acum?
Am acoperit fiecare subiect esenţial din vieţile noastre.
Ce-a rămas?
Taifasul.
Haide.
E trecut de ora mea de culcare.
Cred că amândoi funcţionam pe frustrări în momentul ăsta.
Ştiu şi mă simt prost!
Ai audiţie mâine.
Cred că ar fi trebuit să dormi.
- Sau să exersezi sau... - Nu.
Nu cred că mai contează.
Ce vrea să însemne asta?
Nu cred că voi merge.
Dar pentru asta ai venit în New York.
Să ceri astrelor un semn sau ceva,
iar audiţia a fost semnul tău.
Ştiu.
Dar fata era esenţialul.
Nu, nu te voi lăsa să scapi de asta.
Te-am auzit cântând, iar tu adorai.
Îţi aminteşti?
Am impresia că nu mă adoră înapoi.
Haide să o facem.
Haide, am vorbit despre trecutul nostru.
Să vorbim despre viitorul nostru.
Putem obţine un semn pentru semnul tău.
Haide, doar nu o iei în serios, nu?
E o escrocherie.
Ei îţi spun ceva neclar.
Iar creierul tău umple restul de goluri.
Ei bine, nu mă aştept ca parapsihicul să rezolve problemele amândurora.
Cred că o iei prea în serios.
Ei bine, atunci care mai e rostul?
Rostul e "şi ce"?
N-am nevoie să-mi ştiu viitorul.
Îl voi trăi oricum.
Nu e nevoie să crezi ca el să aibă un efect.
În regulă.
Bine.
Măcar e deschis?
Bună.
Eşti bun.
Ştiai că vom veni?
Ce?
Nu.
Nu, e ziua în care arunc gunoiul.
Vrei o citire?
N-avem bani.
Ştiu.
N-am putut să dorm.
Aşa că mi-ar prinde bine ceva companie.
Intraţi.
Bine.
El ştie?
Ar trebui să fiu impresionat sau ofensat?
Bine.
Cine vrea să fie primul?
Nu foloseşti
cărţi de tarot, un glob de cristal sau altceva?
Obişnuiam să folosesc.
Soţia mea a crezut că voi face clienţii
să se simtă mult mai confortabil dacă m-ar vedea
că fac ceva cu adevărat.
Dar adevărul este că,
tot ce fac este să vă privesc.
Să vă spun ce văd.
Unde este soţia ta acum?
A decedat.
Îmi pare rău să aud asta.
E în regulă.
Bine, cine-i primul?
- El e... - Începe cu ea.
Bine, văd...
O trompetă! Eşti un fel de muzician!
Darul tău este cu adevărat uluitor.
Funcţionează de fiecare dată.
Chiar şi cu cei sceptici.
În regulă, tânără domnişoară.
Ce ne vom face cu tine?
Te afli într-o răscruce, draga mea.
Crezi că şti exact...
Care este problema,
şi te înşeli amarnic.
De ce?
Crezi că eşti copleşită
de ce ţi se întâmplă.
Dar, de fapt, ai de ales.
Îţi este teamă să le vezi.
Bine. Care sunt?
Ai putea să te îndepărtezi.
De?
Nu ştiu.
Dar tu şti.
Putem tot timpul să ne îndepărtăm.
Şi câteodată ar trebui.
Ai putea să ai un viitor cu băiatul nostru, de aici.
Şi nu, nu o spun fiecărui cuplu care vine aici.
Nick este un tip minunat,
dar eu sunt măritată cu altcineva.
M-ai întrebat despre alegerile tale.
Eu susţin ce văd.
Dar dacă lucrurile care...
Contează cu adevărat...
Dacă alegerile n-ar depinde de mine?
Şti care e cel mai important lucru care l-am învăţat,
după toţi anii mei de căsnicie?
După o întreagă viaţă cu o altă persoană?
Care este?
Că nu le poţi permite oamenilor pe care îi iubeşti
să stabilească cum iubeşti.
E mai uşor de spus decât de făcut.
Îmi pare rău.
Fără rambursări.
Te superi dacă îţi folosesc telefonul?
Ei bine, este un telefon în camera din capătul holului.
Ţi-ar putea oferi puţin mai multă intimitate.
Bine, mulţumesc.
Ne acorzi mie şi lui Nick ocazia să vorbim.
Recepţionezi ceva numere pentru Powerball?
Nu mă ocup cu curse, ruletă sau Powerball.
- E soţia ta? - Da.
A fost frumoasă. Când a fost făcută?
Alo.
Hei. Eu sunt.
Dumnezeule, Brooke.
Am încercat să te sun.
N-am putut să iau scrisoarea.
Nu era nicio cheie.
Ce?!
E în cutia magnetizată, de lângă filtrul piscinei.
Nu, nu era.
Am fost acolo şi am găsit cutia,
dar nu era nicio cheie înăuntru.
Cineva trebuie s-o fi luat şi n-a pus-o înapoi.
Poţi să intri cu forţa. Intră.
Ştiu! Asta am încercat să fac.
M-am dus la uşa din spate,
când am crezut că nu mă vede nimeni,
am găsit o piatră şi am spart geamul din spate,
dar alarma a pornit.
M-am panicat.
Îmi pare atât de rău, Brooke.
Dar m-am panicat şi am fugit.
Bine. Bine.
E în regulă, scumpo. Ai încercat.
Îmi pare atât de rău.
E în regulă. E în regulă.
Deja e ora 5:00 a.m.,
ce-ar fi să te culci puţin?
Bine.
Pa.
Crede-mă, eu sigur aş încerca dacă ar mai fi prin preajmă.
Am fost la petrecerea asta, chiar după terminarea facultăţii,
şi muzica a pornit.
Cântă "Moon River."
Şi apoi, vine fata asta...
Cea mai frumoasă fată pe care am văzut-o vreodată!
Vine la mine...
Şi mă trage până pe ringul de dans.
Am încercat să... Habar n-aveam cum se dansează.
Dar n-a contat.
Aş fi devenit un măscărici absolut
dacă mai petreceam şi numai un minut cu ea.
Şi l-am petrecut.
Şi totul a început cu o melodie.
Păreaţi perfecţi.
Ei bine, Nick, nu există perfecţiune.
Tot timpul va exista o luptă.
Trebuie doar să-ţi alegi cu cine vrei să te lupţi.
Eşti bine?
E doar clarvăzător.
Ce ştie el?
Mă simt atât de marginalizat.
Nici măcar n-a vorbit despre viitorul meu.
Presupun că tu nu vrei să încerci, nu-i aşa?
Ştiu că încerci să mă înveseleşti,
şi apreciez asta.
Dar asta e o încurcătură grozavă,
şi îmi pare rău că te-am implicat.
Deci ăsta ar fi un nu?
Chiar vrei să îţi şti viitorul?
Poate că nu.
Vei fi un muzician înrăit până vei rămâne fără buze.
Eşti respectabil.
- Ai un... - Maserati? - Un câine.
Cărţi de credit funcţionale.
Te vei îndrăgosti de o femeie care te merită.
Şi care se va încrede în tine.
Dacă aş fi vreodată atât de norocos,
probabil că aş plănui să nu o dezamăgesc.
Aniversarea mea şi a lui Michael e în 17 august.
Iar în acest an, m-am decis fără chibzuinţă să îl surprind.
Era în Atlanta.
Şi am deschis computer-ul său să văd
când va avea ultima întâlnire, şi...
Apare acest e-mail...
Marcat ca urgent, cu subiectul "la noapte".
Era despre o întâlnire, în regulă.
Era la Ritz-Carlton, camera 1216,
la miezul nopţii, semnat "L."
Şi în lunile ce au urmat,
el i s-a adresat ca fiind Lynn iar ea se semna înapoi...
"Linny."
- Ce-ai făcut? - Nimic.
Am citit e-mail-urile mereu, ca pe un roman.
El îi spunea lucruri din inimă.
Lucruri...
Necazuri... Lucruri amuzante.
Lucruri pe care le spui cuiva pe care-l iubeşti.
Şi căsnicia ta?
A fost neschimbată aparent.
Exceptând faptul că, fiecare privire, fiecare glumă...
De fiecare dată când făceam dragoste...
Devenea o minciună.
Şi am fost înmărmurită.
N-am putut să-l confrunt, şti?
Asta e viaţa mea.
E căsnicia mea.
Asta e lumea mea şi asta e singura mea şansă la dragoste.
Dar apoi s-a oprit.
A spus că se simte vinovat.
Şi poate că m-a ales pe mine.
Şi acum două zile, s-a dus în Atlanta.
Am deschis computerul şi era...
Era un e-mail de la ea spunând...
"Am auzit că vei fi în oraş.
Eşti liber mâine noapte?"
Şi am înnebunit,
îmi venea să-i scot ochii.
Aşa că i-am scris o scrisoare.
I-am spus tot ce ştiam
şi toate lucrurile amoroase pe care i le-a scris ei şi...
Toate lucrurile meschine pe care am vrut să i le spun.
Vreau să spun că am visat să scriu scrisoarea aia de luni de zile.
Şi apoi, marele final, mi-am luat inelul de logodnă,
verigheta şi le-am pus în plic.
L-am lăsat pe pat, pe pernă.
Numai că, acum, el se întoarce acasă, în loc să o vadă pe ea.
În timp ce stăteam în acel bar...
Brusc am realizat că îl iubesc pe Michael...
Toate aceste momente s-au întors răvăşindu-mă.
Şti, toate momentele petrecute împreună.
Şi întreaga viaţă de momente ce ne aşteaptă şi...
Am realizat că am risipit totul.
Nu cred că ai risipit nimic.
Am făcut-o.
N-ai văzut scrisoarea.
Nu e cale de întoarcere.
Aş fi putut să vorbesc cu el sau să-l iert, să trecem peste.
Dar nu-mi pot reveni din acel venin,
din acea ură, din acea urâţenie.
Aşa am ştiut că trebuie să mă întorc acasă,
ca să pot distruge dovada.
Şi m-am ridicat...
Să-mi iau geanta, m-am întors...
Numai că nu era acolo.
Câteodată mă gândesc la pielea ei.
Mă întreb dacă e mai catifelată decât a mea.
Brooke, nu fă asta.
Îl urăsc pentru asta.
Dar îl iubeşti.
Dacă pe ea o iubeşte mai mult?
Aş spune că e cu bătaie lungă.
E posibil, nu-i aşa?
E posibil să întâlneşti pe cineva
care e perfect pentru tine,
chiar dacă eşti făgăduit altcuiva?
Nu. Nu.
Eu cred că dacă eşti făgăduit cuiva,
nu-ţi permiţi să găseşti perfecţiunea într-altul.
Tu doar îmi spui ce vreau să aud.
Ei bine, dacă e ce vrei tu să auzi,
înseamnă că deja te-ai hotărât.
Cred că va găsi scrisoarea şi te va suna îndată.
Ei bine, dacă te înşeli?
Atunci vei suporta consecinţele.
Dar măcar eşti curajoasă.
N-ai fugit.
Ţi-ai ţinut partea din înţelegere.
Eu cred că te va implora să îl ierţi.
Cred că el a făcut o greşeală.
Şi cred că el ştie.
Iubim pe cine iubim.
Aiurea.
Mă întorc imediat.
E o toaletă în spate?
Da.
Taxi!
Ce, eu nu primesc o scrisoare?
- Trebuie să plec. - Unde?
Urcaţi sau nu?
- Femeia asta nu are... - Dacă nu se dă din cale,
Niciun ban, te va trage pe sfoară.
Sună la poliţie. Dă-mi o secundă să
mă ocup de asta. Mă duc la aeroportul JFK,
o voi trezi pe mama în Indianapolis,
şi am să stau acolo pentru o vreme, nu ştiu.
Mă voi gândi la ceva. Poate Londra.
Londra? Despre ce vorbeşti, Brooke?
Cum vei zbura?
N-ai actul de identitate, n-ai bani.
- Nu ştiu. - Am plecat de aici.
Grozav, mulţumesc.
Nu te voi lăsa să fugi.
De ce tu?
Cred că ştiu cine eşti.
Cine?
Eşti fata care recunoaşte dragostea adevărată
- şi se avântă. - Încă pot fi fata aia.
Dar poate că am ales tipul greşit.
Nimeni n-a spus că sunt deşteaptă.
Da, ei bine, acum cinci minute ai spus că-l iubeşti.
Acum cinci minute, tu ai spus că-l iubesc.
Eu n-am mai spus-o de-o jumătate de oră.
Trebuie să fie o cale mai bună de a rezolva asta.
Care e? Mai ai alte idei strălucite?
Mai ai vreo altă idee nenorocit de strălucită?
Nu, nu am, nu am.
Dar acum, sunt cel mai bun exemplu pe care îl ai.
Ei bine, dacă asta nu-ţi spune tot ce trebuie să şti...
Însemnând?
Însemnând că dacă tot ce am în viaţă e un sfat
venit de la un străin pe care l-am cunoscut în urmă cu patru ore,
am probleme mari.
Ai renunţat la medicină ca să fi muzician, corect?
Iar acum eşti în stare să dai cu piciorul la cea mai importantă audiţie
din viaţa ta pentru că fata pe care o iubeai nu te-a ales pe tine?
Vezi, doare, nu-i aşa Nick?
Cine suportă consecinţele acum?
Singurul lucru care te împiedică
din a fi cel mai mare ratat din New York
e faptul că încă n-am plecat din oraş.
Bine. Bine.
Uite, urăsc când oamenii folosesc expresia asta,
şi îmi pare rău că o spun,
dar putem să respirăm puţin?
Putem să respirăm?
A fost o noapte lungă.
Mai avem câteva ore
până când trebuie să te urcăm în trenul tău.
Cred că ştiu un loc călduros în care putem merge să ne liniştim.
Danny?
Unde crezi că este?
Probabil că este leşinat pe undeva.
Poţi să mergi prima.
Mulţumesc.
Am să comand prin room service. Îţi e foame?
Sunt înfometată.
Ce ne putem permite?
Aveam de gând să o trec în contul camerei.
Cred că avem un buget de 300 $.
Bine.
Mă surprinzi?
Nick?
Da.
Îmi pare rău pentru toate lucrurile care le-am spus mai devreme.
Cred că am fost puţin defensivă.
Defineşte "defensivă".
Abuzivă?
Crudă?
Complexă.
Bine.
Îmi pare rău.
Ce faci?
Nu pot.
Îmi pare rău, îmi pare rău.
Măcar ai aşteptat câteva ore.
În felul ăsta, nu mă simt ca un ricoşeu.
Am menţionat că eşti fermecător?
Ai formulat diferit.
Cum a fost?
"Cel mai mare ratat din New York"?
Îmi pare rău.
Am o idee.
Bine.
"Vă mulţumim că ne-aţi ales, vă rugăm să ne ajutaţi să progresăm."
"Aspect".
Decent.
Nu... Bălai. Blond.
Mulatră, bălai.
"Curăţenie".
Mult îmbunătăţită.
"Decor."
Ei bine, arta avea nevoie de câteva retuşuri, dar ne-am ocupat de asta.
"Este probabil să vă întoarceţi?"
Să lăsăm spaţiu liber.
Bună idee.
"Cum aţi considera şederea voastră per total?"
Depăşeşte aşteptările.
Cum se poate ca una dintre cele mai groaznice nopţi din viaţa mea
să fie în acelaşi timp şi cea mai grozavă?
Nu ştiu.
Am impresia că ne-am întâlnit în Grand Central cu un motiv.
Cred că eram meniţi să ne găsim unul pe celălalt.
Vrei să şti adevăratul motiv
pentru care m-am chinuit cu muzica în toţi aceşti ani?
Pentru că aşa a vrut Hannah?
Nu chiar.
Am visat că într-o zi voi cânta cu cineva ca Duke,
şi că Hannah va intra...
Şi că va vedea ce-a pierdut.
Nu.
Că va vrea să încerce din nou.
Bănuiesc că amândoi am avut unele lucruri
pe care le-am evitat mult timp.
Spune ce-i în capul tău.
Vreau să văd dacă sunt destul de bun.
Dar nu pentru ea, ci pentru mine.
Spune ce e în capul tău.
Vreau să-l distrug.
Bun.
O merită.
Dar îl iubeşti.
Dar îl iubesc.
Simt că ar trebui să mă întorc
să văd ce suntem dispuşi să facem pentru asta.
Pentru că nu m-aş ierta
dacă n-aş lupta.
E timpul să nu mai fug, dar pentru acum,
să ne mai bucurăm de asta puţin.
Nick.
Eşti tu din nou.
Ascultă, vreau să-ţi dau un ultim sfat.
Vei cânta într-o noapte...
Grand Central... Gândindu-te la fiecare motiv din lume
să nu te duci să te întâlneşti cu fata care ţi-a zdrobit inima.
Apoi vei întâlni pe cineva.
La prima vedere, ea va părea... Glacială.
Vei şti imediat că e de belea.
Îţi va lua toţi banii.
Probabil vei fi pocnit în faţă.
Dar... Rămâi cu ea.
Vei avea mai multă nevoie de ea decât ea de tine.
Spre sfârşitul nopţii, vei vrea
să spui anumite lucruri, dar nu le spune.
Nu o ruina.
Nu e nimic din ce ea să nu ştie deja.
Doar dă-i un sărut.
Ureaza-i baftă.
Şi... Mulţumeşte-i.
Mulţumeşte-i pentru că ţi-a arătat că poţi iubi
mai mult de o persoană în viaţa asta.
Aşteaptă!
Nick?
Sunt Brooke.
Nu-ţi plăti factura cardului de credit din luna aia.
Bine..
A spus că nu avea de gând să o facă.
Baftă.
Mulţumesc, Nick.
Subtitrarea: Bubulica - Subtitrări-Noi Team www.subtitrari-noi.ro
Sprijină-ne pentru a deveni membru VIP şi a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org