- Eşti bine? - Da, sunt bine, fii pe pace.
Eşti bine?
Bucură-te de Los Angeles.
El a făcut-o.
- Îmi poţi spune de ce tot timpul este... - Nu este tot timpul vorba de mine.
Tipul ăla a fost sarcastic şi tu o ştii.
- Ştii, îmi pare rău că am şi întrebat. - Prostii.
Dar cu chestia cealaltă cum rămâne?
Ce vrei să fac eu? Lucrez cu omul
Şi eşti capabilă să-ţi rezolvi singură problemele.
Ultima dată când am verificat tu te culcai cu mine.
Aşa că dacă nu vrei să-ncepi sa te culci cu el, ar fi cazul să...
Ei, amice, de unde pot lua un microbuz spre aeroport?
- Pe acolo. - Mulţumesc.
El era în Lexus-ul ăla auriu, cu celularul la ureche.
Vor să schimbe locaţia?
El poate fi avansat datorită experienţei din anii '80.
- Unde? - În centru. North Spring 312.
În centru.
Transcrierile trebuiesc făcute până la 7 dimineaţa.
Stai puţin, mergi pe Sepulveda, apoi pe Slauson, apoi pe La Brea.
Ia-o pe Labrea spre nord, apoi pe 6 până în centru.
Şi ce dacă? Şi-aşa stai traz până târziu.
Şi eu o să stau toată noaptea, aşa că nu mai plânge degeaba.
- O luăm pe 105 est spre 110, este mai rapid. - Poftim?
Dacă o luăm pe 105 spre 110 ajungem mai repede.
110 e un adevarat parking în dreptul la USC.
Dar când ajungi la La Brea, la nord de Santa Monica, e blocat.
Pe 110, la nord de 10, toţi merg spre Pasadena, şi toţi circula încet.
Aşa e, dar dacă ies pe Grand, atunci...
Hei, dacă pe deasupra vrei, pe acolo vom merge.
Facem pariu?
- Vrei? - Şi dacă greşeşti?
Nu cred că greşesc, dar dacă da...
...cursa este gratis.
S-a făcut, batem palma.
- Hai, spune-o. - Ce să spun?
- Spune-o. - Am avut noroc cu semafoarele.
Ba nu, n-ai avut noroc. Ai avut dreptate,
Eu m-am înşelat...
...Max.
Poţi să dai mai tare?
Îţi plac clasicii?
- Da. Cântam în liceu. - Să ghicesc, caval?
Nu am plămâni pentru instrumente de suflat.
Mă puteai păcăli după cum te răsteai la telefonul ala.
E doar un alt instrument.
Dacă mă ascultai, acum eram blocaţi în trafic,
şi câştigai 5$ în plus.
Foloseşte cei 5$ ca să-ţi cumperi ceva deosebit.
Fă-ţi de cap. Nu este mare lucru.
Câţi taximetristi cunoşti care să se certe cu tine ca să-ţi economisească nişte bani?
Eram doi, dar a trebuit să-l omor pe celălalt.
Nu-mi place concurenţa.
Te mândreşti că eşti bun în ce faci?
Asta? A, nu, este cu jumătate de normă.
Este pentru umplerea timpului, să plătesc angaralele.
O să fiu cel mai bun la ceva, dar nu în domeniul ăsta.
- Ce anume vrei să mai faci? - Mai am de definitivat nişte detalii.
Ca de exemplu?
Spune-mi.
O companie de limuzine, Island Limos.
Ca o insulă pe roţi. Ceva mişto, ca într-un club.
Când ajungi la aeroport, să nu mai vrei să cobori din limuzina mea.
Aşa că ţin slujba asta să-mi scot maşina din rate,
să-mi găsesc angajaţi şi clienţi, chestii din astea.
Cum îţi place să fii avocat?
- Ce, eşti ghicitor cumva? - Oleacă.
Mai întâi e costumul negru.
Elegant, nu prea strident. Deci nu lucrezi în publicitate.
Şi o servietă care conţine tot ce ai nevoie ca să trăieşti.
A, şi o poşetă, o Bottega.
Dacă se suie unul la mine în taxi cu o sabie îmi închipui că este un bucătar de sushi.
Tu?
Clarence Darrel.
Ei bine, eşti pe-aproape. Sunt procuror.
Cazuri mari?
- Am ajuns aici repede. - Desigur.
Dar nu mi-ai răspuns la întrebare.
Îţi place ce faci?
Da.
Dar astăzi nu.
Ba da, sunt nerăbdătoare.
Îmi place să fiu în sala de judecată.
Dar, în acelaşi timp,
mi se întâmplă să fiu încordată în noaptea dinaintea începerii unui proces.
Cum aşa?
Mă tem că am să pierd,
că procesul e de rahat, că probele nu sunt aranjate,
că nu m-am pregătit îndeajuns, că oamenii îşi vor da seama că habar n-am ce fac,
că lumea o să afle că am jucat teatru toţi aceşti ani.
Reprezint departamentul de justiţie
şi mi-e teamă că pledoaria de deschidere o să sune naşpa exact când nu trebuie
iar juriul o să râdă de mine.
Şi după aia plâng, dar nu vomit.
Mulţi vomită. Eu am un stomac zdravăn.
Apoi mă adun, îmi rescriu deschiderea,
îmi revizuiesc probele, şi asta fac tot restul nopţii.
Ăsta e "ritualul" meu.
Apoi începe dimineaţa şi sunt bine.
Ai nevoie de o vacanţă.
Tocmai am avut o vacanţă, pe autostrada Harbor.
Nu în taxi, trebuie să-ţi revii.
Să te aduni, să te armonizezi, ştii tu...
- Când a fost ultima ta pauză? - Eu iau mereu pauze.
- Cât de des? - De zeci de ori pe zi.
În locul meu favorit.
Insulele Maldive.
Este refugiul meu personal.
Dacă devine greu, iau 5 minute pauză şi mă duc acolo cu gândul.
Mă relaxez şi nu mă concentrez la absolut nimic.
- Poftim, ia-o. - Oh, nu, nu pot face asta.
Ia-o ca tu ai mai multă nevoie de ea decât mine.
Te va ajuta, îţi garantez.
Mulţumesc, Max.
Mergi şi fă-i praf.
Hei.
Uite...
În caz că vrei vreodată să investighezi
vreo companie din lista Fortune 500, sau...
...să discuţi cea mai rapidă cale cu taxiul.
Hei.
Haide, amice, îmi pare rău.
Nu te-am auzit, amice, urcă.
Te duc eu.
- Unde? - 1039 Union Street.
S-a făcut.
- Cam cât va dura? - 7 minute.
7. Nu 6, nu 8?
De la 110 la Normandie 2 minute. De la Normandie la Venice 3 minute.
Până la Union încă un minut, şi încă unul pentru chestii neprevăzute.
- Pot să te cronometrez? - Fă ce vrei.
Dacă nu, cursa pe gratis?
Nu, doar o scuză. Mi-am oferit deja cursa gratuită azi.
- Cui? - La o fată.
Măcar ţi-ai dat întâlnire cu ea?
Prima dată în L. A?
Nu, Şi de câte ori sunt aici, de abia aştept să plec.
E prea răsfirat, prea despărţit. Dar... aşa sunt eu.
- Ţie îţi place? - Aici m-am născut.
17 milioane de oameni.
E a 5-a economie ca mărime, şi oamenii nu se cunosc între ei.
Am citit că unul s-a suit în metrou şi a murit.
Oh.
A rămas în metrou vreme de 6 ore până să-şi dea cineva seama
Şi oameni au stat lângă el.
Nimeni nu bagă de seamă.
Asta este cel mai curat taxi în care am intrat.
Îl conduci numai tu?
Nu, îl mai împart cu tipul care lucrează ziua.
Preferi nopţile?
Oamenii sunt mai relaxaţi. Mai puţin stress, mai puţin trafic, bacşişuri mai mari...
- Cum stai cu asigurarea de sănătate? - Asta nu e o slujbă care să vină cu aşa ceva.
Nu este o slujbă permanentă. Doar mai fac un ban în plus.
O ţin până pun ceva la punct.
E doar pentru o vreme.
- De când conduci? - De 12 ani.
Zău?
Ce altceva mai faci?
Hmm...
Nu vreau să vorbesc despre asta. Este un plan de afacere.
- Fără supărare. - Nu m-am supărat.
Cred că eşti unul din aceia care fac şi tac.
E în regulă.
7 minute. Amice, eşti tare.
- Am avut noroc cu semafoarele. - Da, sigur.
Probabil că cunoşti şi programul semafoarelor.
Ascultă, am de încheiat nişte afaceri imobiliare.
Mai am 5 opriri de făcut.
Adun nişte semnături, îmi văd nişte prieteni şi apoi la 6 a. m. am avion din L.A.X.
- De ce nu rămâi cu mine? - Maşina nu-i de închiriat, regulamentul.
Regulamentul?
Nici macar nu-ţi platesc concediile medicale. Cât scoţi pe tură?
- Cât? - 350-400$.
UIte, îţi dau eu 600.
Amice, nu ştiu ce să zic...
Plus încă 100 dacă nu mă faci să alerg după avion dimineaţa.
- Nu ştiu ce să zic, e ciudat. - Ba ştii.
- Nu ştiu, amice. - Ba ştii.
- 600... - În regulă, batem palma.
Uite 300 avans. Cum te cheamă?
- Max. - Eu sunt Vincent.
În regulă.
Nu pot sta parcat aici.
Vino în aleea din spatele clădirii.
Cu siguranţă nu este de pe-aici.
Aşa...
Oh, nu, rahat!
Ce dracu?
La naiba!
Frate, eşti bine?
Rahat!
A căzut pe taxiul meu.
A căzut de sus pe nenorocitul de taxiu.
Cred că este mort.
Ai ghicit bine.
Tu l-ai omorât?
Nu, eu doar l-am împuşcat. Gloanţele şi căzătura l-au omorât.
La naiba cu asta, amice.
- Opreşte-te, Max. - Stai aşa.
Lasă mâinile jos.
- Lasă mâinile jos. - Bine.
- Ajută-mă, deschide portbagajul. - Ce?
Deschide portbagajul.
- Hai, amice... - Mişcă.
Haide. Ce vrei să faci?
O să-l dăm jos de pe maşină.
Nu-l putem lăsa aici, deci dacă nu vrei sa mergi cu el pe capotă...
- Nu de alta, dar strică igiena. - Ah, la naiba.
Este doar un mort.
Apucă-l de mâini.
- Nu pot face asta. - Ia-l de închieturi.
- L-ai prins? - Da. A început să se bălăngăne.
În regulă, e suficient.
Să mergem.
De ce nu iei tu taxiul?
- Să iau taxiul? - Da, ia-l.
Eu mă mai învârt pe aici.
Şi-aşa dispecerii habar n-au cine conduce.
Nu verifică niciodată. Aşa că ia-l.
Tu... eu...
- Promiţi să nu spui la nimeni, nu? - Da, da.
Promit.
Urcă în nenorocita de maşină.
Urcă în maşină.
Ramone.
La naiba.
- Ofiţerul de serviciu. - Sunt detectivul Fanning, de la Narcotice.
Trimite doi oameni şi un detectiv la South Union 1039.
Şi contactează SID, aici a fost o crimă.
S-a făcut. South Union 1039.
- Ce faci? - Trebuie să curăţ aici.
Şi? Vezi că stăm aici şi lumina este verde. Lasă scaunele.
Nenorocitule!
Ha, nu mai ai cel mai curat taxi din Los Angeles.
Va trebui să te obişnuieşti cu ideea. Concentrează-te şi condu.
7565 Fountaine, ştii unde este?
- Hollywood, în vest. - Cât faci până acolo?
Nu ştiu, 17 minute.
De ce?
O, nu. Stai aşa amice...
- Ţi-am zis că am 5 opriri în seara asta. - Nu, ai zis că îţi vizitezi prietenii.
Sunt prietenii altcuiva.
Tu conduci taxiul, eu îmi fac treaba.
Poţi să termini seara cu 700 de $ în plus.
Nu vreau să te enervez,
dar nu te pot plimba prin oraş ca să omori oameni, nu este treaba mea.
În seara asta o vei face.
Ascultă, nu m-ai înţeles.
Vorbesc serios.
Nu pot face aşa ceva.
- Eşti stresat. - Da sunt.
Eşti stresat, te-nţeleg.
Respiră adânc şi calemază-te.
- Respiri? - Pe dracu.
- Respiri? Aşa. - Da.
Uite care-i treaba:
În seara asta m-ai fi condus şi habar n-ai fi avut,
dar grăsanul a fugit la fereastră şi s-a aruncat...
Trec la Planul B. Mai respiri?
Trebuie să continuăm, să improvizăm, să ne adaptăm.
Cum zice Darwin, sau I Ching. Orice s-ar întâmpla mergem mai departe.
I Ching? Ai aruncat un om pe fereastră.
Nu eu l-am aruncat, el a căzut.
- Ce ţi-a făcut el ţie? - Ce?
- Ce ţi-a făcut? - Nimic, acum l-am cunoscut.
Doar l-ai cunoscut şi l-ai şi omorât?
Ar trebui să-l cunosc bine înainte să-l omor?
- Nu, amice... - Max, din 6 miliarde de oameni..
tu plângi pentru un grăsan?
- Cine era? - Ce îţi pasă?
- Ai auzit vreodată de Rwanda? - Da.
În fiecare zi mor zeci de mii de oameni.
Nu au mai murit aşa de la Nagasaky şi Hiroşima.
- Ai clipit măcar din ochi, Max? - Ce?
Te-ai înscris în Amnesty International sau în Oxfam?
Salvaţi balenele, Grenepeace, ceva? Nu.
Am omorât un gras şi tu faci figuri aici.
Nu am cunoscut nici unul din Rwanda.
Dar nici pe ăla din portbagaj.
Amice...
Dacă te face să te simţi mai bine, era un criminal.
Ere implicat în afaceri criminale.
Şi tu ce faci, cureţi gunioul?
Da, ceva de genul asta.
- Trage pe dreapta. - La naiba.
- Scapă de ei. - Cum?
Eşti taximetrist. Du-i cu vorba să nu iei amendă.
- Te rog, nu face nimic. - Atunci nu mă încolţi.
- N-ai suficient spaţiu în probagaj pentru toţi. - Nu-mi vine să cred.
- Ar fi cazul să începi. - Nu. Vorbesc eu cu ei.
Violenţă domestică, nu e nevoie de întăriri.
Probabil că este însurat.
Poate celălalt are copii. Poate că soţia lui este însărcinată.
Rezolv eu. Da, imediat.
Stai o secundă.
Bună seara. Partenerul meu este pe partea cealaltă.
- Actele? - Da.
Te-am oprit pentru că ai parbrizul spart.
- Sunt valabile? - Da, ofiţer.
Te-ai bătut cu mâncare?
Da, o să curăţ.
Este sânge ăsta de pe parbriz?
Da, ăăă...
Am...
- Am lovit o căprioară. - Aţi lovit o căprioară?
Da, pe...
- Pe strada Slauson. - O căprioară în centru?
Da, era acolo. Mi-a sărit în faţă. Nu am mai putut să o evit.
De ce mai aveţi încă un client?
Ziceam să-l las în drum spre depou.
Nu mai este o maşină sigură, trebuie să o confiscăm.
Trebuie să facem inventarul obiectelor din maşină.
Deschide portbagajul şi ieşi din maşină. D-le, îmi pare rău, dar va trebui să luaţi un alt taxi.
Chiar e nevoie? Mai am doar cateva sute de metri.
Da, îmi pare rău, daţi-vă jos. Şi dumneavoastră, haideţi.
- Dacă deschizi portbagajul vor ajunge şi ei înăuntru. - Ştii ce, am avut o seară lungă.
Depoul e chiar acolo, lăsaţi-mă.
E primul client pe ziua de azi
Dă-te jos din taxi şi deschide portbagajul.
Dă-te jos, şi d-vs, vă rog.
Aici dispecerul. Împuşcături la intersecţia 83 cu Hoover.
Toate maşinile de la Secţia 26, răspundeţi.
- Partenere trebuie să plecăm. - În regulă.
Du-o direct la garaj. O seară bună, d-le.
Opreşte aici.
- Mâinile pe volan, la orele 10 şi 2. - De ce?
Pentru ca aşa spun eu.
Max, eşti acolo nenorocitule?
Cine e ăsta?
Lenny, dispecerul.
Ştiu că eşti acolo, răspunde.
- Ce face dacă nu răspunzi? - Continuă să mă cheme.
Max, răspunde.
Nu o rasoli.
- Da, Lenny, sunt eu. - Tocmai am vorbit cu poliţaii.
Au sunat să întrebe dacă ai adus maşina.
Da, şi?
Ştii că nu-mi place să vorbesc cu poliţaii.
Acum mai aflu că ai şi buşit taxiul?
Nu, cineva a intrat în mine. Eu nu...
Îmi pasă mie ce şi cum? Tu plăteşti.
A fost un accident, nu eşti bun de plată.
A fost un accident, nu sunt bun de plată.
Pe dracu, te fac eu răspunzător, o să-l plăteşti din buzunarul tău.
Spune-i să-şi bage taxiul în fundul ăla mare şi gras.
- Nu pot face asta, este şeful meu. - Şi?
- Am nevoie de slujba asta. - Ba nu ai.
Mai eşti acolo, Max? Cu tine vorbesc.
Nu îţi plăteşte nimic.
Cine dracu' mai eşti şi tu?
Albert Ricardo, procuror.
Sunt pasager in acest taxi şi te reclam la Poliţie.
Să nu ne agităm.
Cum să nu ne agită, când tu încerci să escrochezi un muncitor?
Ştii foarte bine că asigurarea de coliziune
şi cea de răspundere civilă va acoperi pagubele.
Ce încercai să faci, ticălos sarcastic ce eşti?
- Încercam să... - Spune-i asta lui.
Spune-i că este un jegos. Haide.
Eşti un jegos.
Spune-i că dacă îţi mai face asta îi vei băga taxiul asta în fundul ala gras.
Şi data viitoare când îmi mai faci asta
o să-ţi bag taxiul în fundul ăla gras.
E nebun.
La naiba!
...când un bărbat îşi vrea nevasta înapoi sau e o cearta între iubiţi
auzim "Dă-l în judecată!"
O hotărâre judecatorească e unul din instrumentele noastre
dar adesea, pentru un obsedat, e doar o bucata de hartie.
- D-le Clarke, a venit notarul - Ţi-a aratat buletinul?
Da.
Bine, trimite-l înăuntru.
...sau le împuşcă? Asta se întâmplă mult prea des.
Dar continuăm să folosim aceste instrumente.
În astfel de situaţii eu spun adesea
că cineva poate primi scrisori sau telefoane de la persoane necunoscute.
Dar cât de des sunt obsedaţii
persoane pe care victimele lor le cunosc?
Hei, sunt în taxi.
Hei!
Aici în alee.
La naiba.
Stai aşa.
Aşa, amice.
Da, aici, sunt în taxi. Legat.
Mulţumesc.
Hei, amice, trebuie să ies de aici.
Hei, amice, ce s-a întâmplat?
Sunt cu un tip şi ăla m-a legat,
este în clădirea de colo, face lucruri incredibile.
- Trebuie să ies de aici. - Şi tu eşti legat acolo.
- Da, mi le-a pus să nu mă duc la poliţie. - Dă-mi portofelul.
- Faci mişto de mine? - Par că fac mişto de tine?
Nu vezi că am mâinile legate de volan?
Îmi pasă mie de ce sunt legate? Te sparg.
- Nu trage, amice. - Atunci ridică-te.
La naiba.
Ce avem noi aici? Am dat lovitura.
Mulţam, pe bune. Pac!
Băi frăţie.
- Aia este servieta mea? - A ta e?
Da, o vrei înapoi?
Eu îţi vreau portofelul.
Ce mai ai pentru mine?
La naiba!
Unde e butonul? Sub bord?
Apasă-l.
Dacă atragi atenţia vor muri oameni nevinovaţi.
Înţelegi?
- Da. - Da?
Veşti noi.
Suntem înaintea programului.
Îţi place jazz-ul? - Pardon?
Jazz-ul. Îţi place?
Nu atât de mult.
Mi-a zis unul de un local în Crenshaw,
Leimert Park. Toţi marii cântăreţi au cântat acolo.
Dexter Gordon, Charlie Mingus, Chet Baker şi alţii ca ei.
Hai termina, îţi fac cinste.
Cum îl chema pe asta, Ramone?
Ramone Ayala. Trebuia să mă întâlnesc cu el aseară în Bellflower.
Nu apare, vin aici, găsesc asta.
- De când lucrezi cu el? - De 4 luni, e un mic traficant.
Face parte din reţeaua de distribuţie a lui Felix.
Felix Reyes-Torrena?
Federalii sunt călare pe el, nu ne vor prin preajmă.
De când lucrăm noi pentru ei?
Ei ne iau probele şi tot ei încasează laudele?
- Ce vrei să spui? - Că tipul ăsta a zburat pe fereastră.
Şi are amprentele lui Felix pe fund.
Asta îl face al meu.
Este o crimă aici? Ai vreo dovadă?
- Văd doar sticlă spartă. - Şi sânge.
Aici pe jos, printre cioburi. Şi mai încolo.
Şi niste urme aici şi acolo.
- Richard? - Da, eu sunt.
Ramone a trecut prin fereastră aia, pleosc.
Sticlă aici şi cauciucuri peste ea.
Poate a sărit.
Sigur, a avut o depresie şi a sărit pe geam de la etajul 4.
Apoi şi-a zis "Aşa mai merge."
"Cred că o să-mi iau liber restul zilei."
- Hai omule. - Hai Ray!
Prinde.
- Recent? - Încă mai miroase a cordită.
Unul se uita la televizor şi spune că a văzut un taxiu mai devreme.
- Erau doi tipi care se plimbau prin cartier. - A dat o descriere? A văzut ceva?
Cam greu cu văzutul, tipul are ochelari cât niste funduri de sticlă.
Sunt 4.000 de taxiuri aici, altceva?
Doar atât.
Continuă să cauţi. Bate la alte uşi.
Mai ţii minte faza aia din Bay Area? Oakland?
Taximetristul ala care a omorât trei oameni...
- Apoi s-a sinucis? - Da, a luat-o razna, şi ce-i cu asta?
Detectivul din Oakland nu a crezut versiunea asta.
Taximetristul nu avea antecedente şi nu era bolnav mintal.
Cum să omoare trei oameni, apoi să se sinucidă?
Detectivul a crezut mereu că a mai fost cineva în taxi.
Niciodată n-am învăţat să ascult jazz.
Nu se cântă pe o linie melodică, nimic din ceea ce te-ai aştepta.
- Se improvizează, ca în seara asta. - Ca în seara asta?
Oamenii ăştia, peste 10 ani,
vor face acelaşi lucru. Totul va fi la fel.
Nu schimbă nimic niciodată. Peste 10 ani.
Noi nu ştim nici unde vom fi peste 10 minute.
Tu ştii?
Cine este cel de la trompetă?
Este Daniel, dragule, patronul.
Este minunat, spune-i sa vina aici după program?
- Vreau să-i fac cinste. - Sigur, dragule.
Când aveam 19 ani serveam aici la mese.
Banii nu erau prea mulţi, dar nu conta.
Îmi plăcea să fiu în jurul muzicii. Şi am avut ocazia să fiu.
Ca în seara de 21 Iulie 1964. Cine crezi că intră?
Pa, dragule.
- Miles Davis. Chiar el. - În carne şi oase?
Vorbesc serios, pe uşile alea cel mai tare om de pe planetă.
Iisuse.
Tocmai înregistra ceva la Columbia, pe Vine.
Deci Miles intră pe uşa aia.
Şi înainte să ne dezmeticim se suie pe scenă şi începe să cânte formaţia.
Îmi dau seama cum a fost.
A fost de speriat. Tipul era atat de concentrat.
Oricum era el cam de speriat.
Toată lumea ştia că nu se cade să te duci la el şi să-i vorbeşti.
Poate părea el că era relaxat, dar era foarte absorbit.
Un cuplu de tineri a încercat să dea mana cu el.
Tipul a zis: "Bună sunt... "
Miles i-a răspuns: "Pleacă dracu' din faţa mea".
"Şi ia-ţi şi muierea ta proastă cu tine"
Aşa era Miles, amice.
Aşa era el, când se gândea la muzica, era de speriat.
- Dar ai vorbit cu el? - Mai bine.
Am cântat cu el 20 de minute.
De necrezut.
- Şi cum te-ai descurcat? - Cum?
Nimeni nu cânta bine lângă Miles Davis.
Dar a cântat cu mine.
Ce a zis?
Un singur cuvânt, "Beton... ".
Beton?
- Şi atât? - Da. să-l caut când voi fi.
Adică, "bun, dar nu gata".
Voia să spună: "Caută-mă când vei fi gata".
Şi l-ai căutat?
Nu. Am fost înrolat, şi m-am apucat de altele.
Şi când m-am întors la muzica trecuse vremea.
M-am născut în 1945,
dar seara aia a fost momentul creării mele.
- Chiar aici în camera asta. - Nu mai este lume aici?
Jazz-ul nu mai e ce era înainte.
Ce poveste minunată.
Trebuie să o spun tipilor din Culiacan şi Cartagena.
Îi ştii pe tipii de acolo?
Cam aşa ceva.
Şi eu care credeam că eşti un tip de gaşcă.
Sunt un tip de gaşcă, dar am o treabă de făcut.
- Haide, lasă-l în pace. - Nu vezi că lucrez aici?
Tu eşti cel care zicea de improvizaţie.
Parcă ai zis că îţi place cum cântă. Hai să cântam puţin jazz.
Să improvizăm? E amuzant că o spui tocmai tu.
Ce zici de asta:
- Eu pun o întrebare. - Ce întrebare?
Una din jazz.
Dacă răspunzi bine, plecăm.
Iar tu dispari în seara asta.
Dacă plec în seara asta de aici,
mă duc aşa de departe de va crede lumea că am murit.
Şi încă ceva: oamenilor ălora şi reprezentantului lor aici, Felix...
Zi-le că-mi pare rău.
Zi-le că n-am avut de ales. Mi-au oferit imunitate.
Ori făceam ca ei, ori mergeam înapoi la închisoare.
Şi eu acolo nu mă întorc.
Da.
Pune-mi întrebarea.
Unde a învăţat Miles muzică?
- Ştiu totul despre Miles. - Să auzim.
La şcoala de muzică, nu?
Tatăl lui a fost dentist în Saint Louis.
A investit în agricultură, a făcut o grămadă de bani.
L-a trimis pe Miles la Şcoala de muzică Julliard, la New York, în 1945.
Uau.
S-a lăsat de şcoală în mai puţin de un an, l-a câutat pe Charlie Parker pe Strada 52,
iar Charlie i-a fost mentor pentru trei ani.
Hei.
- Eu am terminat. Găseşte-ţi alt taxi. - Max.
Lasă-mă în pace. Oricum sunt implicat.
Nu mă joc.
Te-ai jucat cu el.
Dacă răspundea bine,
îl lăsai să plece?
102. Max.
Ce e cu tipul ăsta?
- lar te iei de şoferul meu? - Cine eşti tu?
Acelaşi cu care ai vorbit mai devreme.
Mama lui Max mă înebuneşte, dă-mi-l te rog.
Stai aşa.
Ai grijă.
Da?
Mama ta sună din 10 în 10 minute: "De ce nu ai apărut?"
- "Eşti bine, unde eşti?" - Pentru ce să apari?
Spune-i că nu pot ajunge în seara asta.
Nu îţi sunt rudă, spune-i singur.
Pentru ce să apari?
Este în spital.
- O vizitezi în fiecare seară? - Ce importantă are?
- Dacă nu apari se îngrijorează. - Şi?
Şi vor începe să te caute, nu este bine.
Nu te duc să o vezi pe mama.
De când este asta negociabil?
Doi paşi în faţă, unul la stânga.
Flori?
Arunci banii degeaba, n-o să conteze pentru ea.
Te-a cărat în pântec 9 luni.
Oamenii cumpără flori. Trebuie să cumperi flori.
Scuză-mă.
Păstrează restul.
Tine liftul, te rog.
- Etajul? - 5, mulţumesc.
- Ai avut o seară bună? - Aşa şi aşa?
Tu?
Scuză-mă.
Bună mamă.
Am tot sunat.
- Am fost prins la slujbă. - De ce nu mi-ai spus la telefon?
Eu zac aici şi mă întreb dacă nu ai păţit ceva rău.
- Ţi-am adus flori. - Şi ce să fac eu cu florile?
- Să te înveseleşti. - Cum?
Făcându-mi griji că tu cheltui bani pe chestii care se ofilesc şi mor?
Vezi ce am vrut să spun?
Nu ţi-am cumpărat eu florile, el a făcut-o.
Cine?
De ce nu mi-ai zis că ai pe cineva cu tine?
Cun te cheamă? Scuze, fiul meu este nepoliticos.
Nici o problemă, d-nă.
Tu ai plătit pentru florile mele?
Sunt frumoase.
Ei bine, Max?
Mama, el este Vincent, ea este mama mea Ida.
- Mă bucur să vă cunosc, d-nă Durocher.
Spune-mi Ida.
Ida. Eram cu Max când a primit apelul.
- Şi ai venit până aici să mă vezi? - Nu face nimic d-nă.
Spune-i asta lui Max.
Trebuie să-l ameninţi cu pistolul ca să-l mişti.
Trebuie să fii unul dintre clienţii lui importanţi.
Client? Mă consider mai mult prieten.
Max n-a avut niciodată prea mulţi prieteni.
Tot timpul vorbeşte singur la oglindă. E nesănătos.
De câte ori ţi-am spus să nu mai faci asta?
Ce anume?
Să nu mai vorbeşti despre mine de parcă n-aş fi în aceeaşi cameră.
Ce spune?
Că este aici în cameră.
Da, aşa e. E asa de sensibil...
Ştiu, dar cred că sunteţi mândră de el.
Normal că sunt, a început fără nimic.
Uite-te la el azi: aici, şi în Vegas...
Mama, nu e interesat să audă toate astea.
Am venit sa te văd, te-am văzut, eşti bine, să mergem.
Ba sunt interesat, spuneţi.
- Companie de limuzine. - Adevărat?
Duce persoane faimoase.
Persoane faimoase? Companie de limuzine?
Ce realizare.
- Cum zici că te cheamă? - Vincent, d-nă.
Mă mai vizitezi?
Nu, sunt în trecere.
- Dar când te întorci? - Sigur.
Max.
Nu.
Toate detaliile erau acolo. Îţi bagi nasul unde nu-ţi fierbe oala.
Hai să vedem ce altceva mai poţi face.
Ei bine, au venit 4 în seara asta, poate unul este omul tău.
Nu este Ramone, să-l vedem pe asta.
Nu, următorul.
Este ceva ciudat cu ăştia.
Toţi trei au venit la o jumătate de oră unul de celălalt.
Puştiul şi ultimul de colo
au fost omorâţi de acelaşi asasin, cel puţin aşa cred.
De ce spui asta?
Uite-te cum sunt plasate rănile.
Două în stern şi una în cap.
Tipul trage şi grupat. Fii atent.
Ambele sunt la o distanţă de câţiva mm.
Să-l vedem pe celălalt.
Înţelegi ce vreau sa spun?
Drace.
- Pot folosi telefonul tău? - Da.
Hai trezeşte-te.
Alo.
Sunt Fanning. Sunt tot aici la morga "Surorile Carităţii".
Nu ştiu cine-s ceilalţi, dar nu o să crezi pe cine am găsit aici.
Pe cine?
Silvester Clarke. Procurorul judiciar ajuns apărător de criminali.
L-a apărat şi pe Ramone, care încă nu e de găsit.
La amândoi le plac substanţele "exotice".
Se întâmplă ceva şi nu cred că federalii ştiu.
Stai pe celular, telefonul de serviciu e la mine.
Iau legătura cu tine în 30 de minute.
Bine.
Trebuie să ajungem la El Rodeo, pe Bulevardul Washington, la Pico Rivera.
- Unde anume pe Washington? - Caută.
Limuzine, care va să zică?
Nu începe.
Nu eu îmi mint mama.
Aude ce vrea, nu o amăgesc eu.
Poate că este cum îi spui tu.
Orice i-aş spune nu e bine. Mereu a fost aşa.
Şi ce este la El Rodeo?
Tu condu.
Cred imperfectiunile lor sunt şi ale tale.
Ce nu le place la ei, la viaţa lor, orice.
Îţi reproşează ţie.
Tu de unde ştii?
Am avut un tată aşa.
- Mamele sunt mai rele. - Nu am de unde să ştiu.
Mama mea a murit înainte să o cunosc.
Ce a păţit tatăl tău?
Nu i-a plăcut nimic din ce făceam eu.
Se îmbăta, mă bătea, mă dădea la orfelinat, mă lua înapoi, şi tot aşa.
Şi apoi?
L-am omorât.
Aveam 12 ani.
Am glumit.
A murit de boală la ficat.
Atunci îmi pare rău.
Ba nu îţi pare.
Deci faza cu condusul "temporar" e o minciună?
Nu e deloc o minciună.
12 ani nu este ceva temporar, Max.
Trebuie să strâng ceva bani. Asigurări, ipoteci, reparaţii, cauciucuri...
Angajaţi, lista de clienţi potriviţi...
Nu e doar "suie-te-n maşină şi umple-o cu oameni".
De ce nu?
Pentru că Island Limos nu e doar o plimbare.
Este ca o experienţă de club.
Nu vrei să se mai termine.
Trebuie să fie perfect.
Perfect.
Este aici, fă la dreapta.
Dă-mi portofelul tău. Haide.
Să-ţi dau portofelul? De ce?
Îl ţin eu în caz că cei dinăuntru te controlează.
- Cine să controleze? - Cei din înăuntru.
Intră şi întreabă de Felix, te aşteaptă.
- Felix. Cum arata? - Nu ştiu, nu l-am văzut niciodată.
Cine este?
Este legat de oamenii care m-au angajat.
Nu înţeleg.
Mi-ai distrus informaţiile. Numărul 4 e următorul?
Ce credeai, că s-a amânat pe motiv de ploaie?
Te duci înăuntru şi ceri să-ţi dea un backup.
- O să-ţi dea un Flash drive sau un CD. - De ce nu mergi tu?
Eu nu întâlnesc oameni. Anominatul, îmi place să mi-l păstrez.
N-ai cum să o dai în bară. Contractul e cu şefii lor.
Nimeni nu mă vede, nimeni nu ştie cum arăt.
Dacă nu îmi iese...
Te vor omorî. Ai 10 minute.
La 10.01 mă duc la spital şi o omor pe mama ta înainte să plec din oraş.
Şi nu face pe indiferentul. - Nu pot face asta.
- Nu pot. - Ba poţi. Haide.
Dacă fac asta o să moară mai mulţi oameni.
Nu ai de ales, Max. Asta să-ţi fie alinarea.
- De când faci asta? - De ce?
În caz că mă întreabă.
- La privaţi? De 6 ani. - În regulă. De 6 ani.
Ai asigurare medicală, pensie..?
Nu, nici concediu de boală. Nu mai trage de timp, ieşi din taxi.
Stai puţin.
Ăsta cine mai e?
Notează ora.
Este curat.
Care-i treaba, barosane?
Sunt aici să-l văd pe Felix. Are ceva pentru mine.
Nu ştiu nici un Felix.
Spune-i că...
...îl caută Vincent.
Eu sunt Vincent.
Am înţeles.
Lasă-l să intre. Chiar acum.
Det. Richard Weidner, L. A. P. D. Divizia Narcotice.
- Detectiv Ray Fanning. - Îmi pare bine. Agent Frank Pedrosa.
- Vă mulţumesc că aţi acceptat să ne primiţi. - Cu ce vă pot ajuta?
Ce treabă aveţi cu cazul nostru?
- Vreo activitate deosebită în seara asta? - Adică?
O serie de crime. În Wishire Central şi în Hollywood de vest.
Totul este liniştit pe frontul de vest.
Unii dorm, alţii nu.
Unii vin, alţii se duc. Camioane, taxiuri.
În afară de asta nu e nimic interesant.
- De ce te interesează cazul nostru? - Avem o situaţie, două cadavre.
Poate e o coincidenţă, poate nu.
Nu pare să fie o coincidenţă. Avem un avocat şi pe clientul său.
Acoperişul e făcut pulbere.
- Poţi focaliza pe aia, te rog? - Pe ce?
Pe aia.
- Uită-te la asta. - Ce este?
Da.
5-Q-4-9-9-7-4.
5Q49974.
Am crezut că vei fi mai înalt.
Deci... Vincent...
- Care sunt numele? - Ramone Ayala şi Clarke.
Îmi spui că amandoi au fost omorâţi în seara asta?
- Clark sigur, celălalt nu ştiu. - Mai avem un mort.
Daniel Baker, din South Central, Leimert Park.
Cu ăsta sunt trei.
- Trei, ce? - Martori.
Vincent s-a întâlnit cu oamenii lor
în Culiacan sau în Cartagena.
Dar pe tine nu te-a cunoscut.
Acum eşti aici.
De ce?
Mi-am pierdut informaţiile.
Lista.
Vreau să mă asculţi foarte bine.
Grupuri speciale au alcătuit lista aia de turnători.
- Turnători. - Informatori.
Interceptii de semnal cu sisteme de recunoaştere a vocii, supraveghere.
Chestii foarte scumpe.
O listă importantă, nu crezi?
Şi tu zici că ai pierdut-o?
Da, scuze.
Scuze?
Scuzele nu-l vor reface pe Humpty-Dumpty.
- Crezi în Humpty-Dumpty? - Nu.
- În Moş Crăciun crezi? - Nu.
Nici eu.
Nici eu, dar copii mei mai cred. Sunt încă mici.
Dar ştii cine le place şi mai mult? Ajutorul lui Moş Crăciun.
Pedro el Negro. etre Cel Negru.
Este o poveste mexicană care spune
că Moşul era atât de ocupat să găsească copii cei buni
ca a trebuit să angajeze ajutor să-i aibă grijă de copiii cei rai.
Şi l-a angajat pe Petre.
Si Moşul i-a dat o listă cu toate numele tuturor copiilor răi.
Şi Petre de ducea în fiecare seara şi îi verifica.
Şi copiilor care nu se purtau frumos,
care nu îşi spuneau rugăciunea,
Petre le lăsa un măgăruş mic de jucărie.
Un măgăruş. Şi Petre revenea mai târziu.
Şi dacă tot nu se îndreptau Petre îi lua
şi nu îi mai vedea nimeni niciodată.
Dacă eu aş fi Moşul şi tu Petre,
cum crezi că s-ar simţi Moşul
dacă Petre ar veni şi ar spune ca a pierdut lista?
Cât de furios crezi ca ar fi el?
Spune-mi Vincent.
Spune-mi ce părere ai.
Ce?
Cred...
că ar trebui să-i spui tipului
din spatele meu...
...să pună pistolul jos.
Ce ai spus?
Am zis să-i spui tipului din spatele meu să lase pistolul
înainte sa i-l iau si să-i dau cateva în cap cu el.
Am fost urmărit.
- Agent federal? - Nu ştiu, spune-mi tu.
De asta am distrus lista.
Informaţiile, totul.
Să îţi protejez ţie
fundul îmbrăcat în cosum Hermes Façonnable.
Crezi că mie îmi face plăcere să vin aici?
Dar...
...belele se mai întâmplă.
Trebuie să ne obişnuim, să ne adaptăm.
Darwin. I Ching.
Grasul, omul din apartament, ăla cu jazzul.
Au rămas doi.
Poţi termina?
În 6 ani...
...am lăsat eu ceva neterminat?
Spune-i că îl caută Vincent.
Eu sunt Vincent.
Spune-i că îl caută Vincent.
Eu sunt Vincent.
Spune-i că îl caută Vincent.
Eu sunt Vincent.
- Vincent? - Eu asta aud.
Eu sunt Vincent.
Ultimii doi.
Şi ca dovadă a preţuirii,
vreau să vă fac o reducere.
25% pentru tot.
Foarte generos.
La dracu, să fie 35%.
Şi apropos...
Daniel a spus că îi pare rău.
Interesant.
Trimite-mi numărul maşinii pe mail.
Pe celular.
Nu, aştept.
Mai e cineva în taxi?
Dacă pariai în Vegas, şansele tale de a ieşi de acolo nu erau deloc bune.
Da, sunt de-a dreptul impresionant.
Strada 6, lângă Alexandria, la clubul Fever, îl ştii?
Găseşte-l pe martorul Peter Lim... Ia-l şi pune-l sub protecţie.
101 către unităţile de urmărire.
...afro-american de talie medie...
Echipa de asalt se va ocupa de el, nu-l speriaţi înainte.
Sprijinul aerian să fie la 300 m.
Mulţumesc.
- Cât durează? - 12 minute.
Am vorbit cu dispecerul, tipul ăla conduce taxiul de 12 ani.
Şi ce dacă?
Şi intră într-o cabina telefonică
şi abracadabra, se transformă într-un asasin?
Cum o face, între două curse?
Nu, adevăratul şofer pluteşte prin canal.
Tipul care a ieşit de acolo seamănă cu ăsta.
- A căutat pe unul care să semene cu el. - Nu ştiu.
Eu da. Zee.
Mereu auzim de companii private de securitate care lucrează pentru carteluri
din Columbia, Rusia, Mexic,
şi angajează oameni din forţele speciale, STASI, KGB.
Oameni cu însuşiri deosebite, pricepuţi, şi care arată ca un şofer de taxi.
Ce vei face?
Îl omor, salvez martorul.
Şi dacă ăştia se inşală?
Ăla a recunoscut că e Vincent. Acum e înăuntru şi vorbeşte cu ei.
- Şi dacă este altceva? - Nu este nimic altceva.
Am crezut că este ceva şi pentru noi, dar este totul al lor, nimic pentru noi.
- Nu e nimic pentru noi. - Nu e nimic pentru tine, vrei să zici.
Da, este târziu, mă duc acasă, ştii cât este ceasul?
L-au găsit pe Peter Lim?
- El şi nevastă-sa sunt la Fever. - 6 cu Alexandria, mişcă.
L. A. 101, către 103, 105 şi 108.
Martorul este în Fever, intersecţia 6 cu Alexandria. Acolo se duce şi Vincent.
Echiap de asalt, eliminaţi-l pe Vincent.
Primii la faţa locului în evacuează pe martor.
L. A. 105 către L. A. 101. recepţionat.
- O vei suna? - Pe cine?
- Pe prietena ta, cea care ţi-a dat cartea ei de vizită.
Nu ştiu, poate da, poate ca nu.
Ce?
Pune mâna pe telefon.
Viaţa e scurtă. Trece ca o zi.
Dacă scăpăm cu viaţă din asta, ar trebui să o suni.
Asta cred eu.
Oricum...
Uite-l, calc-o.
La treabă.
La masa din spate, acolo e de obicei.
Wilke, ia-o prin dreapta. Brian, ţine uşa.
Trageţi curat. Supravegheaţi împrejurimile.
Mergi 5 metri în faţă, un metru la stânga.
Dacă fugi, oameni nevinovaţi vor muri primii, ai înţeles?
Uite-l pe Lim. A doua masă din stânga. Scoateţi-l de aici.
În mijlocul ringului de dans. Nu mişca, Vincent!
FBI, mâinile sus! Mâinile sus, Vincent!
- FBI! Mâinile sus! - FBI! Unde e Peter Lim?
Aruncă arma!
Nu mişca!
- Nu sunt Vincent. - FBI!
Lasă arma jos, ai greşit omul.
Pedrosa a fost împuşcat. Cheamă Salvarea.
Stai, stai!
- Stai puţin. - Sunt det. Fenning.
Eu sunt Max, taximetrist. Un nenorocit de taximetrist.
Ştiu, te scot eu de aici. Sunt de la poliţie, haide.
- Cum m-ai găsit? - Eşti în regulă. Mişcă.
Mişcă.
Eşti în regulă, eşti în regulă.
Eşti în regulă. N-ai păţit nimic.
Să mergem!
Dă-i drumul! Condu!
Doar cavaleria poloneză n-a apărut.
Eşti viu, te-am salvat.
Primesc mulţumiri? Nu. Doar vociferezi.
Vrei să vorbim? Să mă dai dracu'?
Du-te dracu'.
Trebuia neapărat să-l omori pe Fanning?
- Cine dracu este Fanning? - Poliţaiul.
De ce a trebuit să-l omori?
Probabil are familie, copii care vor creşte fără el...
Mă credea.
Trebuia să-l salvez pentru că te credea.
- Nu de asta. - Ba de asta.
Şi ce e rau în asta?
- Asta e viaţa mea. - Halal viaţă.
- Îndreaptă-te spre centru. - Ce e acolo?
Fă o socoteală. Am fost plătit pentru 5 lovituri şi am făcut doar 4.
De ce nu mă omori şi nu iei un alt taximetrist?
Pentru că eşti bun şi suntem împreună în asta, dintr-o coincidenţă cosmică...
- Mănânci rahat. - Eu mănânc rahat?
Tu eşti un munte de rahat. Te-ai amăgit până şi pe tine însuţi.
Eu doar duc gunoiul, omor oameni răi.
- Asta ai spus tu. - Şi m-ai crezut?
- Atunci ce au făcut? - De unde să ştiu eu?
Toţi arată a martori ai acuzării.
Probabil vreun proces federal mare,
împotriva cuiva care nu vrea să fie acuzat.
Deci, ăsta este motivul?
E doar răspunsul la întrebarea "de ce". Nu există cu adevărat un motiv.
Nu există un motiv bun sau rău de a trăi sau a muri.
Atunci tu ce eşti?
Eu sunt nepăsător.
Să-ţi intre asta în cap.
Uite, milioane de galaxii cu sute de milioane de stele.
Şi pe una din ele, ceva minuscul...
Asta suntem noi. Pierduţi în spaţiu.
Poliţistul, tu, eu...
Cine bagă de seamă?
Ce este cu tine?
Adică?
Dacă cineva ar avea un pistol la capul tău şi ţi-ar zice:
"Zi-mi ce-i în neregulă cu persoana asta, dacă nu te omor.
Ce îl mână, la ce se gândeşte?"
Ştii, n-ai putea să o faci, nu-i aşa, pentru că...
...ar trebui să te omoare oricum,
pentru că nu ştii ce este în capul fiecăruia.
Cred că eşti josnic frăţioare, foarte jos.
Ce, eşti unul dintre copiii ăia instituţionalizaţi?
E cineva acasă?
Lucrurile din care sunt făcuţi oamenii normali, ei bine...
...la tine lipsesc.
Pe mine de ce nu m-ai omorât încă?
Din toţi taximestriştii nimeres tocmai pe unul care e ca un Sigmund Freud combinat cu Dr. Ruth.
Răspunde la întrebare.
Uită-te un oglindă.
Prosoape de hârtie şi un taxi curat companie de limuzine într-o bună zi.
- Cât ai economisit până acum? - Asta nu te priveşte.
Într-o bună zi? Ţi se va împlini visul?
Într-o zi te vei trezi şi vei descoperi ca nu s-a întâmplat.
Toate ţi-au mers pe dos. Nu-ţi va merge niciodată. Şi deodată eşti prea bătrân.
Nu s-a întâmplat. Şi nu se va întâmpla pentru că nu aveai de fapt de gând să faci nimi.
Îl pui la cutiuţă în memorie, apoi aţipeşti pe fotoliu,
hipnotizat de televizor pentru restul vieţii.
Nu îmi vorbi tu de crimă, consider-o ca pe o răsplată.
Şi nu era nevoie decât de un avans pentru o maşină Lincoln de oraş.
Sau fata aia. Nici măcar nu eşti în stare s-o suni.
Ce dracu' tot faci de tot conduci un taxi?
Pentru că niciodată nu am privit lucrurile aşa.
Ar fi trebuit s-o fac.
Am încercat să risc cu ieşitul din situaţia asta, dar era o afacere perdantă din start.
- Încetineşte. - Trebuie să fie perfect.
Trebuie să fie totul perfect. Nici un risc să nu rămână.
Puteam s-o fac când vroiam.
Roşu la semafor.
Dar ştii ceva? Veşti noi.
De fapt nu contează. La ce bun toate astea?
Suntem toţi insinifianţi aici în mijlocul vidului ăsta imens.
Prostii cu Zona Crepusculară.
Zise de colo marele sociopat de pe bancheta mea din spate.
Dar ştii ceva? Trebuie să-ţi mulţumesc pentru un lucru, frate.
Până acum nu am privit aşa lucrurile.
Ce contează? Nu contează, aşa c-ar fi cazul s-o dreg.
Ce avem de pierdut, nu?
Încetineşte.
De ce? Altfel o sa mă împuşti şi murim amândoi?
- Împuşcă-mă atunci. - Încetineşte.
O să mă împuşti? Vrei să murim amândoi?
Împuşcă-mă. Haide.
- Încetineşte. - Ai dreptate.
Ştii ceva Vincent?
Du-te dracu!
Asta a fost genial.
Nu ai avut centura pusă?
1020 avem un cod 6 la intersecţia Olympic cu Figueroa, un taxi. sunt răniţi.
Recepţionat locaţia.
Eşti bine? Ce s-a întâmplat?
D-le, aţi avut un accident.
Salvarea este pe drum, înţelegeţi ce vă spun?
Staţi jos şi relaxaţi-vă.
Nu vă faceţi griji de taxi, o să vă dea unul nou.
Relaxaţi-vă şi respiraţi.
Mâinile sus!
Mâinile sus, faţa la taxi, în genunchi!
- Arestează-mă. - Pune mâinile pe cap.
Du-mă la închisoare, e grozav acolo.
Nu mişca, pune mâinile la ceafă.
1020 am nevoie de ajutor pentru un suspect, cod 187.
Au!
Pune pistolul jos.
Pune mâinile jos. Uite ce e, trebuie să plec.
Nu te mai mişca.
De când am ajuns să negociem?
Încătuşează-te. Ţine mâinile apropiate.
Ascultă, cineva va muri dacă nu plec chiar acum.
Încătuşează-te singur.
Mă duc la intersecţia 6 cu Figueroa. Cheamă poliţia.
Dă-mi asta.
Hei, hei! Aoleu! La naiba!
Rahat!
Hai.
Hai, sună.
Haide. Răspunde.
Hai fato!
Răspunde.
- Biroul de avocaţi. - Annie... Sunt Max.
Max, taximetristul.
Ascultă-mă! Un tip pe nume Vincent...
Ascultă-mă, Annie!
Este o oră cam ciudată să suni.
Ascultă. Este un tip, Vincent, care vine să te omoare.
- Ce face? - Vine să te omoare.
Când te-am lăsat pe tine l-am luat pe el...
Max, dacă asta este o glumă, nu e deloc nostimă.
Nu este o glumă. Ascultă-mă, te rog.
Felix l-a angajat. Sau cei pentru care lucrează Felix.
Felix Reyes-Torrena. De unde ştii de cazul meu?
Nu înţeleg ce se petrece.
Tot ce ştiu e că i-a omorât deja pe martori şi vine să te omoare şi pe tine.
Nu ştiu cum s-a întâmplat,
dar a ajuns la mine în taxiu.
Annie...
Annie, ascultă-mă, tot ce vreau să faci...
- Nu înţeleg ce se întâmplă. - Te rog, ascultă-mă.
Ieşi din clădire, Annie.
- În regulă, plec chiar acum. - Nu, aşteaptă.
- Max. - Aşteaptă.
- Max. - Unde eşti acum? La ce etaj?
La etajul 16, în biblioteca, la dosare.
E la 2 etaje mai jos, în biroul din colţ.
În biroul meu?
Nu ştie că eşti acolo, stai unde eşti şi sună la Poliţie.
Eşti sigur că e la etajul 14?
Stai acolo şi sună la Poliţie.
Max?
Rahat.
Max.
Rahat.
- Max. - Annie, ştie ca eşti acolo...
Nu te aud... alo?
Annie, ascultă-mă.
Annie!
Rahat.
911. Dispecerul la telefon.
Da, este un bărbat la mine în clădire şi este...
Alo?
Las-o să plece.
Max?
De ce? Ce vei face în această privinţă?
Haide.
Max.
Doamne, Felix Reyes-Torrina?
Da. L-am întâlnit.
Cum adică l-ai cunoscut?
Nu ştiu, când te-am lăsat, a venit un client.
A zis că îl cheamă Vincent.
- Stai, stai. - Asta duce în stradă.
Pe aici. Haide.
Ţine pasul cu mine.
- Ce vrei să faci? - Stai.
Aşteaptă.
Stai jos.
Rahat.
Vine o staţie.
Max.
Asta este meseria mea.
Suntem aproape...
...de staţie.
Te-am auzit Max...
Un tip se duce la metrou aici în Los Angeles şi moare...
Crezi că va băga cineva de seamă?