Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Vreau să-ţi povestesc de momentul când era să mor.
N-am crezut c-o să mi se întâmple tocmai mie.
Nu la vârsta asta.
Bătut...
depăşit.
Cum m-am băgat în aşa ceva? Cum a început totul?
Să povestesc de la început ar dura o veşnicie.
Aşa că hai să începem ceva mai recent.
Undeva.
Oriunde.
Reese.
Am crezut că guvernatorul nu a aprobat asta.
Cu când nu aprobă prea multe, cu atât vor mai mult să privesca.
Ce-s astea 6 găuri pe cureaua ta?
8.
Felicitări.
Du-te dracu'.
Întreabă-mă mai drăguţ!
John Hobbes.
E nevoie de tine în sala de dans.
Edgar Reese.
Măi, măi, mai.
Uite cine-i aici.
Este genialul detectiv care mi-a schimbat soarta.
Aşa e.
Ce-i asta? Te fac faimos acum?
Mai ceva. Voi juca în filme. Documentare.
Datorită lui ACLU. Mă vor filma fumând.
Cine ştie? Poate se va închiria bine.
Toate aceste doamne o vor arăta invitaţilor la cină:
"Vedeţi aia de-acolo? Aia-i o pată de urină, doamnelor."
"Oh, mamă, nu e urină."
Mă bucur să te văd, Hobbes.
E bine să fii văzut de tine, Reese.
Eşti...
cel mai bun prieten al meu.
Încă eşti băiat de treabă.
Deschide poarta.
Îmi aminteşti de cineva, Hobbes.
Într-adevăr.
Îţi plac enigmele?
Nu.
Iată.
De ce este...
un spaţiu între Lyons şi Spakowsky?
Ce?
Haide. Ar trebui s-o ştii pe asta. Ar trebui s-o ştii.
DEschide ochii. Priveşte împrejur.
Deschide poarta.
Nu uita asta, Hobbes.
O zi...
o săptămână, o lună.
Ce, acum eşti nazist?
Olandez.
Ce-i se află...
chiar că se află.
Drum bun.
O să te caut.
Chiar că vorbele circulă.
Bună.
Doamnelor, domnilor...
sugacilor, pederaşti...
sper să vă placă spectacolul. Sper.
Ţi-o sug dacă mă scoţi de aici.
"Timpul
"Este de partea mea
"Da, este
"Timpul
"Este de partea mea
"Da, este
"Mereu spui
"Că vrei să fi liber
"Dar eu vin înapoi fugind
"Fug înapoi la tine"
Iubito, haide...
luminează-mi viaţa!
Ceva se întâmplă mereu.
Iar când se întâmpla, oamenii nu văd întotdeauna...
sau nu înţeleg...
sau nu acceptă ceea ce se întâmpla.
Criminalii nu acceptă consecinţele.
Ei ucid. Nu e vina lor. Asta-i o consecinţă la ceea ce fac.
-Uite cine-a fîcut-o. Cum a mers? -Dl. Consecinţa.
-A murit. -Ţi-am spus eu.
Mai adu una.
Mă bucur să te văd.
Ce mai faci, Gracie?
-Nu mă tenta cu aia. -Scuze.
Care-i otrava ta? Mai avem nişte Becks.
Avem nişte Guinness. Avem nişte Bass.
-Budweiser e bun. -Budweiser?
-Da. -Bine.
Nu, importăm aici.
-Dacă nu-ţi permiţi, cumpăr eu. -Îmi permit. Budweiser.
Cel puţin ia un Bud Ice sau un Bud Dry se ceva.
E doar Bud, ok?
-Voi vreţi ceva? -Nu.
Uiter berea ta.
A fost unul din cei mai notorii prieteni.
Poftim.
Mulţumesc, dulceaţă.
Eşti un poliţist neobişnuit, Hobbes.
Serios?
Sunt în această secţie de cât, 5, 6 luni?
Toată lumea spune "Hobbes nu vrea crema".
E adevărat sau ce?
Nu, nu-mi place crema.
Asta înseamnă "nu"?
Da, înseamnă "nu".
Acum, e "nu" ca şi în "niciodată" sau "nu" câteodată...
sau "nu" ca şi în "da, dar nu vreau să vorbesc despre asta"?
"Nu" ca şi în "niciodată".
Ăsta-i un oraş mare, Hobbesy.
Trebuie a menţinem tradiţia.
Ai probleme cu urechile? Când omul spune ceva, aşa rămâne.
Asta-i ipotetic:
Un poliţist care încearcă să încheie întâlnirea vrea ceva pe de o parte...
Nu-mi place crema...
şi nu judec pe nimeni.
Nu judeci pe nimeni?
E un sfânt nenorocit?
Deci îmi spui că în nici un fel...
un om sfânt că tine, ştii...
ar încălca legea sau aşa ceva...
Uite, Lou...
aş putea sări peste masă, şi să-ţi zmulg inima din piept...
să o storc de sânge, şi să ţi-o bag în buzunar.
Oh, da?
Dacă îmi pierd controlul. Dar dacă aş face-o...
n-aş fi cu nimic diferit de infractorii pe care-i prindem.
Acum, referitor la întrebarea ta generală...
Dacă iei orice poliţist, cu crema sau fără...
99 % din timp îşi fac meseria, nu?
99.
Virgulă 5.
Deci el sau ea...
face mai mult bine într-o zi...
decât face orice avocat sau broker...
sau preşedintele Statelor Unite într-un an.
Poliţiştii sunt "oameni aleşi".
Amin.
Cred că trec la Bud.
Gracie, vino şi ia-mi rahatul ăsta străin de pe masă...
şi adu-mi 3 beri Bud.
Fir-ar să fie, ce a durat atâta?
Ştii cum ai arăta cu acest sandis îndesat în fund?
Poftim?
Ca un gras prost cu un sandis îndesat în fund.
Charles, urăsc să fac asta, dar...
Pune treaba unde merge sandvişul.
Hei?
Iată. Suc, covrigei...
măr...
Sandviş cu unt de arahide şi jeleu.
Unchiule John, îmi prepari tu prânzul mâine?
Iată-l pe Toby.
Nu mi se poate întâmpla acelaşi lucru zilnic.
Ce vrei? Sandviş cu unt de arahide şi jeleu?
Jeleu şi unt de arahide?
Te iubesc, tată.
Nu uita de unchiul Johnny.
Simt dragostea cum pluteşte în cameră.
-Pa. -Să fi cuminte.
-O zi bună la şcoală. -Ok. Pa.
Faci o treabă bună, Art.
-Da? -Da.
De ce nu stai jos? Să vorbim puţin.
Nu te grăbeşti?
Nu, nu...
Pot să mă relaxez astăzi.
În plus, ce vei face? Mă vei concedia?
-Cum te descurci? -Ok.
-Eşti bine? -Da.
Te iubesc, Johnny.
Nu te-ai gândit că viaţa ta ar fi mai simplă...
dacă eu şi Sam nu am locui cu...
Nu, nu.
-Poate că Marcy nu ar fi plecat. -Târziu pentru Marcy.
Dacă m-ar fi iubit nu m-ar fi părăsit.
În plus, familia e pe primul loc. Eşti fratele meu.
Şi eu te iubesc.
Dar nu-i mai face băiatului sandvişuri cu unt de arahide şi jeleu.
-Gata cu untul de arahide şi jeleul. -Ok.
Un poliţist ştie.
Un poliţist vede.
Înregistrează chiar şi cele mai obişnuite lucruri.
Deseori nu-ţi aminteşti decât mai târziu. Dar atunci...
priveşti înapoi şi-ţi dai seama...
că ştiai.
Bună dimineaţa, detective.
Ce faci, loctenent?
Uite cine se simte bine azi.
Hei, ce pot să spun? Arăţi mai bine decât mine.
Un telefon pe linia 4, Hobbes.
Mulţumesc, Denise. Jonesy?
Cum merge treabă azi? Bine?
Detectiv Hobbes.
Amice, ai un pix?
4541...
South Ştender, Apartament 2.
Cine-i acolo?
Un indiciu, Magoo.
N-am putut dormi azi noapte.
Cine a putut?
Ţi-aminteşti că primeam telefoane la două sau trei noaptea de la Reese?
Te iubea. Cu adevărat.
Cineva m-a sună tarzi noaptea.
Imaginează-ţi.
-Denise? -Da?
Trimite-ţi o maşină pe South Ştender 4541, Apartment 2.
SAveti grijă să câştigăm intrarea.
Avem un trup?
Nu, probabil e un tâmpit care m-a văzut la TV
şi încearcă să-şi impresioneze prietena.
-Cum am arătat aseară? -Fabulos.
Ai văzut? 4 canale diferite.
Eşti un zeu. Eşti un zeu.
Numele lui e Muskavich. Rus expatriat.
Nu are familie, nici un prieten, nimic.
Atunci de ce e mort?
Ce avem?
Am urme de ace.
Căutaţi seringi sau ceva.
18.
-Ce-i aia, a 18-a victimă a lui? -S-ar putea.
S-ar putea.
Foarte probabil.
DOA-ul a fost mort de-o vreme, deci ce naiba e asta?
Criminalul a dormit peste noapte aici...
şi a mâncat un mic dejun plăcut.
Aşa se pare.
Fiţi atenţi.
La naiba.
Ce?
E o enigmă.
Reese, în celula lui înainte de a muri, m-a întrebat, "De ce e spaţiu...
"...între Lyons şi Spakowsky?"
Da?
Un complice?
Reese a avut un complice?
Doar dacă nu e un criminal care-l copie. Poate că...
gardianul sau oamenii care au făcut documentarul.
-Ai o clipă? -Vin într-o secundă.
50 de oameni au văzut deja documentarul.
Eu şi Jonesy îi vom depista.
Da, bine.
Amprentă. Perp nu a purtat mănuşi.
A lăsat amprente pe lingură şi farfurie.
Poate că amprentele lui nu sunt în sistem.
Detest să fiu stupid...
Bucură-te de asta, Lou.
dar motivul e unul la care ne gândim...
sau toate crimele sunt făcute din cauza bolii?
Numărul 2.
Totul e motivat.
Boala e un motiv.
Ager.
Examenul preliminar asupra lui Ruski.
Nu-i aceea otrava aia ciudată pe care a folosit-o Reese pe acei copii arabi?
-Tiff? -Da?
Îţi plac enigmele?
Ştii tu, puzzle-uri şi de-astea? Teste de inteligentă?
Sigur, dacă mă pricep.
De ce e un spaţiu între Lyons şi Spakowsky?
Ce înseamnă asta? Haide!
Am avut un Spakowsky în primul meu an.
Secţia de Sud.
Poftim?
Nu Spakowsky al tău. Tipul ăsta e un poliţist.
Continuă.
Tipul e un măgar.
Este King Kong-ul măgarilor. E o nenorocită de legendă.
Numele lui e pe perete.
Ce?
Un şef din anii '30 a crezut că va ridica moralul.
L-au ţinut până în '81 sau '82, şi trebuie să fi fost un premiu.
Era jos în hol... până când au renovat.
Am trecut pe lângă el de 1.000 de ori.
Cred că trebuie să deschid ochii şi să privesc în jur câteodată.
Lyons, nu mi-l amintesc, dar Spakowsky, era acolo.
Tipul era aşa de rău încât nevastă-sa l-a împuşcat în picior.
Cine a fost '65?
Cine era în acel spaţiu?
M-ai prins. Nu ştiu.
Vrei să spui c-au luat jos un nume? De ce ar face asta?
Nu ştiu. Am sunat la Records. Spun că nu ştiu cine-a fost...
şi nici de ce nu-i pe perete.
Ar trebui să aflăm.
Locotenent, exact omul pe care vroiam să-l văd.
"Robert Milano."
Aşa e.
Poliţistul Anului, 1965.
După 8 luni, urcă într-o cabină undeva în pustietate şi moare curăţându-şi arma.
Deci e una din două: Era "murdar" sau era femeie.
Ce?
L-am cunoscut odată... Milano.
Avea un morcov în fund, dar era un poliţist bun.
-Ceea ce vreau să ştiu... -Ştiu ce vrei.
Nu te pot ajuta.
Nu?
Uite...
fă-ne tuturor o favoare, ok?
Orice vei afla...
păstrează pentru tine.
Am ceva pentru tine.
Documentarul despre Reese.
Mulţumesc. Eşti un adevărat alb.
Jonesy.
-Pune-l pe Reese. Vrei să-l vezi? -Stai o clipă.
Ce ai despre Muskavich?
Amprentele au fost depistate.
Locul crimei ne spune că probabil criminalul avea părul negru.
Probabil era stângaci.
Da, la fel că Reese.
Avea dinţii stricaţi. Am găsit o bucată de dinte în fulgi.
Asistenta Directoare.
Poţi să-mi dai un număr pentru Milano...
Sylvia M-I-L-A-N-O.
O clipă.
Hei, locotenent.
Scuză-mă, şefule.
Dacă cineva moare pentru că ţi-ai ţinut gura,
tu eşti cu musca pe căciulă.
Când va fi lumea perfectă, anunţă-mă.
Între timp, nu-l voi pune eu să tacă.
-E destul de clar? -Da.
Îmi pare rău. Nu e nici o persoană.
Ok, merci. Nu, ascultă. Mai eşti acolo? Alo?
Vezi dacă este G. Milano, Gretta Milano. Poţi face asta pentru mine?
-O clipă. -Merci.
Siringa are aceleaşi amprente.
-Şi acum? Videotecă? -Da.
Ştii, mă gândeam...
Vezi să nu-ţi faci vreu rău.
Mânca-ma-i.
Aşteptaţi pentru număr.
Oricine i-a făcut felul lui Muskavich, a ştiut ce otravă a folosit Reese.
L-a citat pe Reese. Ar putea fi poliţist.
Ar putea?
Lou, ar putea fi poliţist?
Lăsaţi un mesaj, vă rog. Mulţumesc.
Ai grijă să-i ajungă o copie şi lui Hobbes.
Priveşti, Johnny băiete? Sper că eşti foarte atent.
Fiecare gest!
Fiecare cuvânt!
Stai o clipă.
Ce?
Fii atent.
Acea...
limba în care vorbea...
mai târziu.
E daneză?
Aşa a spus.
În daneză vorbeşte acum?
Acum?
Astea-s aiureli.
Sigur?
Cine-i?
Sunt detectivul John Hobbes. O caut pe domnişoara Gretta Milano.
-Oh, da. Aţi lăsat un mesaj. -Da.
Vreau să vorbim despre tatăl tău.
Ce mai faci?
Pot să intru?
Sigur.
Eşti înconjurată de îngeri.
Predau teologie la universitate.
Înţeleg. Foarte frumos.
Mulţumesc.
De ce vrei să vorbim despre tata?
Au trecut 30 de ani şi dosarele sunt sigilate...
iar şeful meu mi-a spus să le las în pace, aşa că...
iată-mă.
Pot să-ţi spun ce mi-a spus mama înainte să moară.
De ce vrei să ştii? Din curiozitate, sau..?
Nu, doamnă.
Eu sunt detectivul care l-a prins pe Edgar Reese.
Nu cred că-l cunoşti. Tocmai a fost executat.
-Da, am citit despre el. -Aşa.
Şi tipul ăsta, Reese...
într-un mod îmbârligat, mi-a dat numele tatălui tău.
Lui Reese îi plăcea să cânte?
Da, îi plăcea.
Şi la execuţie a încercat să te atingă?
Da, a încercat. M-a prins de mână.
Vrei nişte cafea?
Sigur.
Cu o condiţie:
Noi doi nu vom fuma.
Nu-i vei spune nimic şefului sau partenerului. Nimic nu pui la dosar.
Totul rămâne între noi. De acord?
Primesc o ceaşcă de cafea dacă spun da?
Detective, tata a fost un poliţist bun.
"Mândria Forţelor de Ordine". Şi apoi s-a împuşcat.
Un reporter a aflat că tata era investigat.
A prins un criminal, dar crime la indigo au început să apară.
Dovezi s-a adunat împotriva lui: amprente, martori.
Presa nu a avut dovezi reale, dar tatălui meu i-a fost luată medalia.
Înţeleg.
Vrei să spui că atunci când a murit cineva a făcut că dovezile să dispară?
Primarul, guvernatorul şi şeful poliţiei aveau nevoie de un erou.
Unii dintre aceşti oameni sunt încă importanţi azi.
-Înţeleg. -Nu. Încă nu înţelegi.
Tata a văzut dovezile împotriva lui şi i-a spus mamei că nu le poate contrazice.
Aşa că s-a dus în cabina din munţi.
E un loc care se află în familia mamei de generaţii.
A mers acolo...
Chestia e că...
ştiu că tata era nevinovat.
De unde ştii?
De unde ştii că era nevinovat?
A fost acum 30 de ani. Nu mai e important.
Pentru mine este, dra Milano.
Nu vrei să se afle adevărul, iar criminalul pedepsit?
-Bineînţeles că da. -Dar?
Te temi că dacă-mi vei spune viaţa ta va fi în pericol?
Da.
Asta e?
Da.
Ok.
Mulţumesc frumos.
-Şi pentru cafea. -Ok.
Oh, ascultă...
Dacă mai am alte întrebări, pot să sun?
Aş prefera să n-o faci.
Detective...
crezi în Dumnezeu?
Da. Mă duc la biserică din când în când.
La ceea ce văd în meseria mea...
credinţa e cam greu de susţinut.
Baftă.
Câteodată mă gândesc ca cea mai importantă treabă a oamenilor...
e să afle ce naiba se întâmplă.
Exemplu: Gretta Milano.
Ce ascundea? De ce se temea?
Şi apoi întrebarea ei despre Dumnezeu. Despre ce naiba a fost vorba?
Nu ştii niciodată. Până în cel mai mic detaliu.
Omul care trece pe lângă tine şi-ţi atrage atenţia. Te ştie?
Aţi mers la şcoală împreună? E un criminal în serie care te urăşte?
Sau nu e nimic?
Absolut nimic.
Trezirea.
Du-te în pat.
Ştiu. Ştiu.
Aşa. Sus.
Plec, unchiule John.
Hei?
Să mergem, Sam.
Noapte bună.
Noapte bună, fiule.
-Johnny? -Da?
Te sperii vreodată?
Da, câteodată.
Şi eu.
Noapte bună, Art.
-Alo? -Dna Moohr? Sunt Charles.
Se pare că m-am îmbătat sau ceva...
pentru că-n ultimele zile...
Lucrez diseară?
Ţi-ai dat demisia.
Mi-am dat demisia?
Da. L-ai insultat pe Harry şi el a angajat pe altcineva.
Dar... Vreau să spun... Cum...?
Uite, îmi pare nespus de rău...
Puteţi să-i cereţi scuze, vă rog, soţului său...
Nouă ne-a plăcut de tine, Charles. La revedere.
Alo?
Măi, măi, măi. Ia uite cine-i aici.
Am pus caseta cu Reese la telefon unui lingvist. Vine jos.
Da? Preliminar?
A spus că pare a fi Central European.
-Aţi aflat ceva despre Muskavich? -Doar de pizza.
Acum, ne axăm pe aria ta de expertiză.
Pizza e o chestie de viaţă.
Fără pizza şi alte mâncăruri italiene, nu ar exista fericire.
A rămas o felie:
Usturoi, linguica şi ananas.
În plus nu era nimic în stomacul lui Muskavich.
Deci era masa criminalului.
Al naibii indiciu. Trece-l în jurnal.
Aşa voi face, Lou. Şi te voi lauda copios.
Mulţumesc.
Detectivi? Tipul vostru e pe casetă.
Lingvistul e aici.
Vin imediat.
Ceva noroc?
John Hobbes, profesor Richard Louders.
-Îmi pare bine -E o plăcere.
E foarte înviorător.
Cine-i acest condamnat? Pot vorbi cu el?
Nu acum. Ia loc.
Profesorul spune că-i o limbă. Spune că nu a mai auzit-o până acum.
-Adică? -Vreo limbă antică.
Cred că e limba Biblică: Syrian Aramaic.
Doar câteva triburi nomade o mai folosesc.
Deci nu ştii ce spune?
Nu.
Nu-i prea agreabil, nu?
Dar dacă-mi daţi o copie, aş fi fericit s-o verific.
Aţi fi de mare folos. Dacă puteţi aştepta afară 15 minute...
vă vom face o copie.
Voi aştepta.
-Ne vedem într-un minut. -La revedere, detective.
-Syrian Aramaic. -Imaginează-ţi.
Mai am ceva. Mă uitam...
la echipa de baseball din liceu a lui Reese.
Loveşte bine.
Aruncă bine.
Ce vrei să spui, Hobbes?
Reese are la dosar multe lucruri bizare.
Vorbeşte o limbă veche de 2.000 de ani şi tu-ţi faci griji că e ambidextru?
Îmi fac griji pentru tot.
-Hobbes, telefon pe linia 1. -Mulţumesc, Bill.
Detectiv Hobbes.
Hei, amice, mai vrei un indiciu?
1339 South Grove...
Apartmentul 9.
Jonesy, locul cu pizza cu numărul 17?
Aşa de aproape e de Grove?
Aşa cred.
Sunt exact...
în acelaşi loc.
-Parcă ar râde de noi. -Asta şi face.
Numerar, nu fila cec?
Exact.
Ia uite aici.
Ce naiba e asta?
Ştii ce-i înfricoşător?
Aseară mergeam acasă şi trece un tip pe lângă mine, din direcţia opusă.
Mă priveşti direct în ochi.
De parcă m-ar cunoaşte. Ştii ce vreau să spun?
E acelaşi tip care-i în cadă.
-Cadavrul. -Glumeşti.
Ba nu. E acelaşi tip.
Nu-s destul de deştept să o rezolv pe asta.
Nici eu.
Am găsit-o sub chiuvetă.
Aceeaşi otravă?
Aceeaşi otravă. Mai bine ai duce-o la laborator.
-Ce mai ai? -Numărul de pe pieptul lui.
Joia trecută era 18, acum e 2?
Totul e sub Charles Olom, dar pare a fi un nume fals.
Aşa că îi verificăm amprentele.
Ca să-l citez pe Yogi Berra "Parcă ar fi un deja-vu continuu."
-Te referi la Reese? -Da.
Oricine face asta...
are ceva cu Hobbes.
Aşa se pare.
Cum se simte?
Cine, Hobbes?
Cum e de-obicei? E bine. Minunat.
Dacă începe să lucreze la el, anunţă-mă, ok?
Şi dacă începe să lucreze la mine, te voi anunţa.
M-am gândit că eşti tu.
Ce faci?
Cercetări istorice?
Mi-a părut bine să vorbesc cu tine. Ne vedem luni.
În regulă, Lou.
Haide, Jimmy.
Aici!
Trage!
Haide, haide, Sam. Ok.
E ok, e ok.
Scorul e strâns.
Nu, 19 la 17.
Îl poţi învinge.
Pasează. Sunt liber.
Ia mingea înapoi.
Johnny va face un punct. Are mingea.
-Bună, Art. -Ce faci?
Bună! 3, 2, 1!
Mie mi-a ajuns. Trebuie să plec.
Nu, trebuie să plec. Trebuie să conduc mult.
Art, treci aici.
Unchiule John, e un mototol.
Să-l respecţi pe tatăl tău, ok? M-ai înţeles?
Preţuieşte ceea ce ai.
Treci aici.
-Vrei să vii cu noi? -Nu mi-am adus pantofii.
Haide.
Care-i treaba?
-Tiffany nu te-a adus? -Nu, care-i treaba?
Ştii ce ciudat e acest caz?
Avem un ID pozitiv...
pentru Charles Olom.
Numele adevărat e Mickey Noons.
Născut în Canada, locuia ilegal.
Bla, bla, bla. Un dobitoc amărât.
Nu-i rău.
Nu-i ce ne trebuie.
Noons l-a ucis pe Ruski. Sunt amprentele lui în apartamentul lui Muskavich.
Ce?
Să vedem, Noons l-a otrăvit pe Muskavich...
l-a pus în cadă, a aranjat fulgii de porumb.
Şi după 3 zile cineva îi face lui exact acelaşi lucru.
"Exact", pentru ca Noons şi Muskavich au fost ucişi de aceaşi persoană.
Un fel de stăpân al inelelor?
Aşa cred.
Hei, Art. Tu şi Sam să nu uitaţi de prânz, da?
Nu ştiu. Se pare cu nu pot să-mi iau gândul de la asta.
Am o presimţire urâtă în privinţa asta.
Şi eu.
Cineva se joacă cu scula mea şi nu-s eu acela.
-Da. Ne mai vedem. -Pa.
-10 minute, Art! -Ok.
Sunt momente care te marchează în viaţă.
Momente când realizezi că nimic nu va mai fi la fel.
Şi timpul se împarte în două:
Înainte de asta...
şi după aceea.
Câteodată simţi când se apropie momentul.
Ăsta-i testul... sau cel puţin eu aşa-mi spun.
Îmi spun că în astfel de momente...
oamenii puternici merg înainte, oricum...
indiferent de ceea ce vor afla.
-Dra Milano. -Oh, bună.
Am fost în munţi la casa părinţilor tăi.
-E frumoasă, nu? -Da.
Daţi-mi voie să vă ajut.
Copacii şi apa...
Absolut frumos. Ce înseamnă "Azazel"?
Tatăl tău a scris acest cuvânt pe perete în pivniţă şi apoi a vopsit peste.
În dicţionarul meu...
scrie că este...
"spiritul demonic din sălbăticie."
Ce-o fi însemnând asta.
O carte din cele pe care le ţinea tatăl tău acolo vorbeşte despre demoni...
şi cum se misca printr-o atingere.
Pleacă, dle Hobbes.
-Poftim? -Dacă îţi place viaţa pe care o ai...
dacă e o persoană la care ţii, nu te mai ocupă de acest caz.
Nu am ce face, dra Milano. E meseria mea.
La revedere, dle Hobbes.
Asta-i tot?
Mă tem că da.
-Fax. -Merci.
Compania de telefoane a trimis MUD şi LUD pentru apartamentele lui Noons şi Muskavich.
Vezi aceste telefoane?
Au fost date în jurul orei în care au fost ucişi.
Vrei să spui că asasinul m-a sunat de la locul crimei?
Aşa se pare.
-Reese obişnuia să mă sune noaptea. -Reese e mort.
Cine face asta e din acelaşi soi ca şi Reese...
sau îl imită pe Reese. Ştiu că încă mai sună la mine acasă.
De câte ori a trebuit să-mi schimb numărul?
Cu cât l-ai schimbat mai mult, cu atât pare să fie cineva din interior.
Ca un poliţist?
Da.
Pentru mine nu-i nimic...
dar pentru sus...
-Mă auzi? -Stereo.
Îmi voi pierde simţul umorului. Ce avem?
O traducere din Aramaică:
"Nu pot intra în tine printr-o atingere.
"Dar chiar şi când pot intra în tine, după ce sunt spirit, n-o voi face.
"Te voi zăpăci în sus şi-n jos, în stânga şi-n dreapta." Asta-i din Biblie.
"Dacă asta nu merge, am alte căi."
Ne trebuie o traducere a traducerii.
Altceva?
Nu, sunt ok. Merci.
Îmi place noaptea.
Străzile.
Mirosul.
Simţul altei lumi.
Câteodată te afli faţă în faţă cu tine însuţi.
Acum...
pune cartea înapoi.
-Oriunde. -În regulă.
-Spune-mi când să mă opresc, ok? -Ok.
Poţi să pronunţi din nou?
Ok, profesore, cred că ştiu. În regulă... la revedere.
Pot intra în tine. După ce sunt spirit, nu mai intru.
Nu.
Mai bine te prind pe bune.
Du-te dracu'...
sus, jos, stânga, dreapta, vine, pleacă...
Mă apropii de tine...
aşa de mult încât nu rezişti.
Şi dacă nici asta nu merge...
ei bine, am alte metode.
Am aşa de multe...
metode.
Aşa.
15 minute.
Bună. Pot să te ajut?
Eliberaţi un anume Richard Suckle?
-A chemat un taxi. -Îl aduc jos.
-Arăţi bine azi. -Merci.
Dosarul lui Bobby Stiggers.
Mulţumesc.
Hobbesy, spune-mi ceva.
Zi.
Ieri când erai în subsol răsfoind un dosar mai vechi.
Ce-i cu asta?
Părea a fi o hartă. Mergi undeva?
Am fost la ţară.
E minunat să mai ieşi din oraş.
Adorabil. Aer proaspăt, ştii?
Obişnuiam să fac asta. Mergeam la casa din munţi şi stăteam lângă apă.
A fost frumos.
Deci sunt curios. Unde mergi?
De ce întrebi?
Vino aici.
Hai, vino aici.
"Timpul
"Este de partea mea
"Da, este
"Timpul
"Este de partea mea
"Da, este"
-Lou? -Ce-i?
"Mereu spui
"Că vrei să fii liberă
"Dar eu alerg înapoi la tine"
De ce cântai cântecul ăsta?
-Cântec? -De ce cântai cântecul ăsta?
Cântam?
Ei te-au pus? De ce cântai cântecul ăsta?
Ce tot vorbeşti?
-Nu ştii despre ce vorbesc? -Nu, nu ştiu.
Nu ştiu despre ce vorbeşti?
Hei, tu!
Syrian Aramaic.
Ce isteţ.
Isuse.
E adevărat ce-a spus.
Ştiu cine eşti.
Azazel.
De unde ai aia?
De la Milano?
Ai găsit ceva acolo.
Păi, unele lucruri, amice, nu trebuie să le ştii.
Ce anume?
Dacă ştii, nu trebuie să spui niciodată.
Feriţi-vă de mânia mea.
Ei bine?
Ce făceai atunci?
-Despre ce tot vorbeşti? -Cântai.
Nu.
-Nu cântam. -Ba da.
Lawrence şi Mike cântau ceva din anii '60.
Poftim.
Nu cântam. DEtest anii '60.
Nu cântam.
Îţi apreciez situaţia, ok? Serios.
Tatăl tău, mama ta, au murit, vieţile le-au fost ruinate, şi a ta la fel.
Îmi pare nespus de rău.
Dar trebuie să ştiu ce s-a întâmplat. Dacă e ceea ce pare...
dacă e ceea ce scrie în carte, atunci...
A de-adevăratelea? Crezi în aşa ceva?
Cred că mai mult e ascuns decât ce se vede.
Cred ceea ce văd. Încerc să mă conving de ceea ce am văzut.
Ceva...
m-a ameninţat.
Reese m-a ameninţat în Aramaică.
Ce a mai spus Reese?
Eu pun întrebările.
Tu doar răspunzi. Pentru că dacă nu ştiu ce se-ntâmplă...
Nu trebuie să ştim. Nu trebuie să vedem.
E ca şi Mafia. Nici măcar nu există.
Ok... ok.
E bine. E un început. Nici măcar nu există.
Deci de unde sunt? Cine naiba sunt?
Sunt unele fenomene...
care se pot explică doar dacă există un zeu...
şi dacă există îngeri. Şi există. Există.
Unii îngeri au fost trimişi jos. Câţiva au fost pedepsiţi.
Ei nu pot supravieţui decât în trupurile altora. În noi.
În trupuri omeneşti, răzbunarea lor e dejucată.
Asta e?
Haide, pleacă de aici.
Haide.
Vreau să spun...
dra Milano, că sunt doar un poliţist, ok?
Sunt un detectiv.
Munca mea se bazează pe dovezi, fapte.
Şi a mea. Şi a mea.
Nu sunt faptele tale aici totuşi rezistente interpretărilor normal?
Deci ceea ce vrei să spui e că...
Edgar Reese e de fapt...
Când l-ai cunoscut, nu era el.
-Era Azazel? -Da, Azazel.
Sadic, stângaci, îi plăcea să cânte.
Reese? De ce i s-a pus pata pe mine?
I-ai atras atenţia. A încercat să intre în tine.
Te-a prins de mână. Nu a mers, şi acum o să încerce altceva.
La fel cum a făcut cu tatăl tău?
Cum putem lupta cu el? E posibil?
Cred că da. Şi nu sunt singură.
E o reţea. Nici nu ştiu cine sunt. Eu am doar numerele de telefon.
Aceşti oameni ştiu...
Credem că Dumnezeu i-a limitat pe demoni şi i-a făcut mortali.
A pus câţiva dintre noi care să lupte cu ei.
Noi? Care noi?
Cine, noi?
Vrei să spui că şi eu sunt unul dintre aceşti oameni?
Nu ştiu. Poate că da, poate că nu.
Tu îţi faci doar meseria.
Ok.
Touche.
Deci aceşti demoni sunt mortali? Pot fi ucişi?
-De persoana potrivită. -Care este?
Asta-i religie, dle Hobbes.
Asteas probleme de ordin divin. Omul potrivit...
-Sau femeia potrivită. -Da.
Poate eşti tu, eu, oricine?
Persoana potrivită cu un caracter potrivit cu cunoştinţele necesare...
Deci, asta ai făcut.
Te-ai pregătit pentru asta, nu?
Pot să te întreb ceva personal?
Totul e personal dacă eşti o persoană.
De-aia trăieşti singură?
E o diferenţă între a risca pentru tine şi a risca pentru altcineva.
Asta aşa e.
Adică...
dacă aş fi altcineva, aş vrea să-mi împărtăşesc viaţa
şi gândurile şi să le controlez.
Dacă împărtăşesc asta îi supun riscului şi nu am acest drept.
Poţi vorbi cu mine.
Nu trebuie. Nu spun cu... Nu sunt, ştii...
Da ce vrei tu. Spun că poţi vorbi cu mine dacă vrei.
Merci.
E drăguţ din partea ta.
Trebuie să plec.
Sper c-am fost de ajutor.
-Merci că m-ai ascultat. -Mulţumesc.
Îmi pare rău.
Vroiam să te bat pe umăr.
Eşti un prieten de-al lui John Hobbes, nu?
Sunt Jay Reynolds.
Ştii?
Ce frumos.
Nu eşti doar unul de-al lui Hobbes.
Ne-am cunoscut?
Îmi pari vag familiar.
Haide...
spune-mi.
Voi afla oricum.
Preludiu.
Păzea.
Nu!
Te rog, ajută-mă!
Du-te!
-Deschide! -Du-te!
Isuse, eşti în regulă?
Eşti în regulă?
Merci c-ai venit.
Am fugit.
A venit după mine şi-am fugit.
Poate nu eram pregătiţi încă.
Asta-i idea. Trebuie să fii pregătit.
Ştii ce-i?
N-am crezut că va veni această zi.
Am crezut că mă va ajută Dumnezeu. Va fi bine...
şi Dumnezeu îmi va arăta un înger în schimb.
Ştiu cine eşti?
Nu ar trebui să fim văzuţi împreună.
Nu de-acum înainte.
Şterge-ţi lacrimile.
Ai vrut să mă vezi, loctenent?
Ce mai faci?
Bine.
Nu te rănesc criminalii?
Nu vorbeşti cu mine pe ocolişuri. Care-i treaba?
Unde ai fost când au fost ucişi Muskavich şi Noons?
Unde am fost?
Sunt suspect?
Stai jos.
Din punctul meu de vedere nu eşti.
Dar...
Locotenent, ştii... Ce-i, iarăşi înregistrările telefonice?
Ce cred că am făcut?
Am comis crima, apoi am sunat acasă,
apoi am fugit acasă şi-am răspuns la telefon?
Nu, e altceva.
Amprentele tale.
Amprentele mele?
Pe ce?
Pe moneda aia a ta.
-Unde? -La Noons.
La naiba.
Asta-i o înscenare.
Este?
Oricine putea avea acele monezi.
Putea să le ia când am fost la magazin sau altundeva.
Le puteau lua de pe birou.
Mereu am spus că poate e un poliţist.
Mereu am spus asta.
Nu sunt prost, ştii?
Ştiu că ştii mai multe decât spui.
deci spune-mi.
N-ai vrea să ştii.
Trebuie să fii acolo. Eu am fost şi nu mai vreau să ştiu.
Pune-mă la încercare.
Îţi aminteşti de Robert Milano?
Ascultă-mă.
Exact la fel i s-a întâmplat şi lui.
I s-a făcut o înscenare.
Îţi dau un sfat.
Las-o baltă vreo câteva ore.
Du-te acasă.
Să-ţi vezi familia.
Uită de servici.
La naiba cu Stanton.
La naiba cu toţi.
Nimănui nu-i place să fie chinuit astfel.
Nimănui nu-i place să fie lovit din orice unghi.
Dar răul tot continuă să vină. Înţelegi ce vreau să spun?
Ai văzut înainte, dar acum...
e în faţa ta, râde de tine.
-Bună, Unc. -Hei, Sam.
Ce faci?
Bună, dle Hobbes.
Ai venit mai devreme acasă azi.
Pentru o schimbare.
-Mi-ai mutat cartea cu adrese? -Ce?
Nu.
Ce?
Ce-ai păţit la ochi?
Cine te-a lovit la ochi?
Am căzut.
Ai căzut?
Am căzut sau aşa ceva.
Oamenilor nu li se învineţeşte ochiul de la o căzătură.
-Nu? -Nu.
În regulă, e ok.
E ok. Uite...
Ce s-a întâmplat?
Sammy m-a lovit.
Ce?
Totuşi a fost un accident. Nu a fost intenţionat.
A fost un accident. A fost un accident!
John... John!
Sam?
Unde-i Toby?
Afară, cred.
Ok, du-te înapoi în casă.
-Toby? -Hei, Hobbes.
Lasă-mi familia în pace, mă auzi?
Du-te înapoi în casă.
-Ce se întâmpla? -Du-te înapoi în casă!
-Lasă-mi familia în pace. -De ce?
Ai venit după mine. Acum vin după tine şi după ai tăi.
Toby, eşti în regulă?
Du-te direct acasă. Du-te.
-Ok, merg. -Fugi!
Ce s-a întâmplat, amice? Te temi să mă înfrunţi?
Haide, Hobbes. Ieşi.
Haide, Hobbes.
Pune arma jos.
Ştiam că o să ieşi.
Pune arma jos!
Te cunosc, Hobbes.
Pune arma jos, domnule!
Pune-o jos!
"Da, este
"Timpul
"Este de partea mea"
Hei, amice.
Trezeşte-te, Hobbes.
Nu-s aşa o pradă uşoară.
Când gazda moare şi mă mişc ca un spirit nici un om nu-mi rezistă.
Ce vei face? Mă vei aresta? Ce-i vei spune lui Stanton?
Mi-ar place s-aud asta.
Pe mine mă vrei, nu?
De ce nu mă omori?
Încă mă distrez.
Tu nu te distrezi?
Stătea în stradă, strigând la el...
trăgând în el. În final, când ofiţerul...
Cred că asta e.
Nu-i nici o îndoială că omul mort a tras primul?
Nici o îndoială. Şi soţia mea a văzut, dacă vreţi întrebaţi-o.
Profesor.
Ce voi spune?
Ce voi face?
Ştim că el a tras primul. Declaraţiile martorilor coincid.
Dar arma lui avea doar gloanţe oarbe. A luat arma dintr-o maşină furată.
-A fost o capcană. -O capcană?
Exact. O capcană.
A aranjat ca tu să-l omori?
Comiţând sinucidere...
Scuză-mă.
Ce naiba faci aici?
Du-l pe Sam acasă, închide fiecare uşă, fiecare fereastră...
Nu lăsa pe nimeni înăuntru. Poţi face asta?
Ţii minte? În regulă, fă-o.
-Johnny? -Da?
Eşti supărat pe mine?
Nu, Art. Niciodată. Doar că...
Fă ce ţi-am spus.
Detest toamna aspră, înţelegi ce vreau să spun?
Acum sunt scrisori. Du-te dracu', Lou.
Ţi-am spus, e un cult.
E un cult ciudat, psihopat, Aramaic-Satanist.
Are un A-P-O înscris pe piept.
Încearcă să trimită un mesaj.
Criminalul trimite un mesaj?
Hobbes...
De data asta, tu eşti criminalul.
Da, cam aşa ceva.
Nu "cam aşa ceva".
Fără îndoială.
Mergem înapoi la secţie. Acum.
Aseară, altă crimă şocantă în oraş.
Un profesor a deschis focul împotriva unui poliţist.
Ofiţerul...
John Hobbes, a fost obligat să tragă.
Acum reportajul de la faţa locului.
Ne aflăm la locul celei mai neobişnuite crime.
Închide uşa.
Detectivul Hobbes a tras şi a ucis un profesor de matematică.
Poliţia nu l-a identificat.
Conform martorilor, omul a început să tragă înspre Hobbes...
care era în afara serviciului atunci.
Am vorbit cu soţia profesorului.
Se căsătoriseră de 4 luni.
Ea e însărcinată. Lui tocmai i se mărise salariul.
Cam atât despre sinuciderea produsă de un poliţist!
Echipa de la armament va avea nevoie de arma ta.
O voi face cât pot de repede.
Oamenii vor ca lumea să aibă sens.
Dacă numai arestându-te pot face ca lumea să aibă sens...
atunci trebuie s-o fac.
Du-te dracului de-aici.
-A fost legitimă apărare. -Da, ştiu.
Ştiu, dar nu mă ajută.
Cafea?
Nu, merci.
Vrei să vorbim? Din punctul meu de vedere avea de-aface cu ceva bizar.
De unde cumpără cafea cu noroi în ea? Poţi să-mi spui?
Care-i sensul vieţii?
-"Sensul"? -Da.
-"Vieţii"? -Da.
Sensul vieţii... Vrei otigara?
Nu, merci.
Sensul vieţii noastre e să prindem infractorii.
Aşa credeam şi eu.
Nu-i destul.
Poţi să mă împuşti pentru că vorbesc astfel, dar...
E ora 2 noaptea. Poţi vorbi cum vrei.
Ce faci aici? Înţelegi ce spun?
De ce exişti?
Noi.
Poate e Dumnezeu, Hobbes.
Da, s-ar putea.
Mi-a venit greu să cred că noi...
facem parte dintr-un imens...
experiment moral, ştii, condus de o fiinţă superioară nouă.
Dacă există o fiinţă superioară nouă, ce-i pasă de noi?
Suntem 5 miliarde. Suntem ca furnicile. Nouă ne pasă...
ce fac furnicile, din punct de vede moral?
"Furnici"? Nu.
Te ascult, dar nu înţeleg.
Baţi undeva?
Ăsta-i punctul meu de vedere.
Ne îndreptam undeva?
Dacă nu ne dăm seama...
Poate că dacă ţi-ai da seama...
ai muri.
Atac de cord, infarct. Aflii ce înseamnă ceva...
nu mai poţi să stai. Eşti promovat.
Între timp, Delores...
zice că suntem puşi aici să facem un lucru.
Un lucru?
Ce anume?
E diferit. Pentru fiecare în parte. Al ei e lasagna.
Lasagna?
Şi doar unul, nu două sau...?
Poate două, nu ştiu. E părerea ei.
Dar e ca şi cum...
când vine momentul...
ori facem ce trebuie...
ori ceva greşit.
Cum ştii când vine momentul?
Poate ăsta e momentul meu?
Asta-i frumuseţea. Nu ştii niciodată.
-Alo? -John?
Tu eşti?
Bună. Am vrut să văd dacă eşti ok.
Te sun eu. Mai târziu.
A fost criminalul. Vom aranja lucrurile mai târziu.
Mă uc acasă.
Da, la naiba.
Am ucis pe cineva.
M-a făcut să ucid un om inocent.
Ştiu.
Ce vor, Gretta?
Spune-mi ce vor.
Demonii?
Vor să distrugă civilizaţia.
"Căderea Babylonului" cum spun ei.
-Toată chestia asta? -Da.
Fac o treabă bună, nu?
Ştii, după ce l-am înpuscat pe profesor...
Azazel s-a mutat în altcineva.
Eşti sigur? După ce-a murit?
Sunt sigur. După ce-a murit. Da, am văzut.
Ascultă.
M-am uitat prin una din cărţile tatălui tău...
şi scrie "afară"... Cred că zice în afara trupului.
"Afară, nu supravieţuiesc decât timp de o respiraţie".
Un text ebraic spune că respiraţia îi poate transporta 500 de cubiţi.
Niciodată n-am ştiut ce înseamnă.
Un cubit, e o distanţă sau ceva, nu?
De la cot până la vârful degetelor.
Deci 500 de cubiţi cât ar fi? Vreo 250 de metri?
Da, păi, ai dreptate atunci.
Sunt limitaţi în anumite privinţe.
La ce te gândeşti?
Nu ştiu.
Nu ştiu. Eşti ok?
Da.
În regulă. Păi atunci...
poate vin mâine dimineaţă.
Noapte bună.
Bună dimineaţa, Sam.
Oh, bună, unchiule John.
Oh, bună.
-Merci pentru aseară. -Cu plăcere.
L-am trimis pe Michael Aaron la locul...
de unde ne va transmite imediat un scurt reportaj în direct. Revenim imediat.
Dormeai când am venit?
Nu ştiu. Îmi aduc aminte că mă gâdilă cineva.
Pe piept.
De ce ai scris asta?
-Unde-i tatăl tău? -În dormitor.
E un adormit.
Dacă ai urmărit ştirile de săptămâna trecută...
probabil ai văzut un caz similar în Boston...
al unui poliţist decorat acuzat de crimă.
Alo?
Ai văzut ştirile?
Poliţistul a tras primul. Şi a continuat să tragă.
Lou vine să te ia.
Te va duce la interogări.
-Lou? -Nu.
-L-au luat? -Nu. Nu încă.
Trebuie să închid.
Ţine. Pune hainele astea pe tine. Îmbracă-te acum.
-De ce? -Fă ce ţi-am spus, te rog!
Gata?
Aproape. Ce se întâmplă aici?
Vom face o glumă cuiva.
Fain.
Ieşim pe fereastră.
Şi tata?
Doarme. Încă doarme.
-Scuză-mă, soră. Ce faci? -Bine.
Bine.
"Apocalipsă" înseamnă ceva pentru tine?
Sigur că da.
"Apocalipsă" a fost un cuvânt grecesc pentru "revelaţie".
"Revelaţie"?
-Te referi la Biblie? -Da.
Revelaţie.
În regulă. Mulţumesc.
Un pachet de ţigări.
-Un tip anume? -Nu, oricare.
Ok, nu mai am de 5.
Detectiv Hobbes?
Domnule, vi-ati uitat restul.
Detectiv Hobbes.
Vreau să vorbesc cu tine.
Du-te, Sam. Fugi! Pe scări! Du-te!
Toate unităţile din zonă...
De ce nu te închei la haină?
Ţigări?
Am crezut că te-ai lăsat. Am crezut că-ţi fac rău.
Eu m-am lăsat şi îţi fac rău.
Ştii ce se întâmpla?
Poliţia crede că am făcut nişte lucruri rele.
-Tu reprezinţi poliţia. -Nu mai sunt poliţist.
De ce cred că tu l-ai ucis?
Pentru că...
Pentru că cineva...
a făcut să pară că eu l-am ucis.
Am văzut odată asta într-un spectacol.
Vreau să vorbim şi despre altceva.
Despre tatăl tău.
Nu doarme, nu?
Nu, fiule. Nu doarme.
A durut?
Nu prea cred.
-Crezi că va merge în rai? -Da.
Da, aşa cred.
Dacă cineva merită să meargă în rai, acela e tatăl tău.
Şi eu cred la fel.
Nu avem unde să mergem.
Ăsta-i nepotul mei, Sam.
Ok. Bună, Sam.
Mă bucur să te cunosc. Eu sunt Gretta.
Eşti în pijamale.
Nu mă aşteptam la musafiri, dar mă bucur că ai venit.
Du-te lângă şemineu să te încălzeşti.
Azazel a scris pe pietul lui.
Dacă nu fac ceva...
Îţi aduc o cafea.
Mulţumesc.
Cred că mi-am dat seama despre ce e vorba acum, dar...
lasă-mă să fac eu asta, ok?
După ce corpul gazdă moare...
demonul poate supravieţui cu o respiraţie sau 500 cubiţi, nu?
În acelaşi timp...
Azazel îmi spune că atunci când se mută ca spirit nici un om nu-i rezistă.
Deci dacă nu poate intra în cineva printr-o atingere, poate intra sub formă de spirit.
Pentru că dacă e în formă de spirit...
luptă pentru viaţa lui şi va fi cu atât mai puternic.
Te rog spune-mi ce vei face.
Orice fac...
trebuie să mă asigur că tu şi Sam sunteţi în siguranţă.
Îl vei duce undeva...
unde să nu ştie nimeni de el?
Nici măcar eu.
Ascultă...
Trebuie să plec.
Vei sta cu Gretta o vreme.
Poate o vreme îndelungată.
Şi vreau să ţii minte asta:
Orice-ar zice lumea despre mine...
sau orice-aş face...
Vreau doar să ţii minte că o fac pentru tine.
Pentru că te iubesc.
Înţelegi?
Mă duc înapoi la somn...
şi când mă voi trezi totul va fi aşa cum a fost.
Mulţumesc.
Ştii ce însemna asta, nu?
Sunt gata.
Hei, Jonesy, ce faci?
Uite, îmi fac griji, omule.
Ce vei face? Unde vei merge?
Nu mă duc niciunde.
Voi merge undeva departe...
să nu mă găsească nimeni...
să stau lângă apă şi să mă gândesc.
Trebuie să te întreb ceva.
Da, spune.
Suntem parteneri de mult timp.
12 plus, Jonesy. 12 plus.
Deci, e ceve ce vrei să-mi spui?
Da, ştii ce vorbeam aseară?
Când vine momentul...
ştii.
Ai grijă, ok?
Ne mai vedem, partnere.
Da, şi tu să ai grijă.
Fii bun.
Probabil te întrebi: Ce fac?
Aici lucrurile au devenit ciudate.
Acum suntem doar noi doi.
Hobbes vs Azazel.
Am crezut că-l am.
Dar şi el a crezut că mă are.
Ieşi.
Ştiu că eşti aici.
Am ştiut că vei veni.
N-ai făcut destule?
M-a făcut să omor un om inocent. Tu...
mi-ai ucis fratele!
Ieşi, fiu de căţea!
Cât mai vrei să te distrezi!
Isuse, Hobbes.
Ce tot vorbeşti acolo?
N-am făcut nimic din toate astea.
Eu sunt amărâtul pe care l-au trimis aici să te duc la secţie.
Deci tu eşti acum.
Sunt eu.
Cine te aşteptai să fie?
Aruncă arma, Hobbes.
Ştiu că ai una.
Sau ce?
Mă împuşti?
Unde-i distracţia aici?
Du-te dracu', da?
Mă forţezi să fac asta.
Acum, aruncă nenorocirea de armă.
Fă ce spune, Hobbes.
Jonesy?
Cine mai e acolo?
Lou? Tiff? Ieşiţi!
Nu, doar noi doi.
Arma, Hobbes.
Jonesy, ştii că n-am făcut asta.
Ştii că n-am făcut nimic.
Ştiu asta, Hobbes.
Amândoi vrem să te credem, dar trebuie să te ducem la secţie.
Stan...
Nu ştiu dacă pot face asta.
Ce naiba spui...?
Hobbes a dispărut în pădure...
Îi aruncăm maşina în lac. Sfârşitul poveştii. Ce-i rău aici?
Îl ducem la poliţie. De aia suntem aici.
El a făcut-o, bine.
N-a făcut-o, şi mai bine.
Dar nu noi decidem. Acum aruncă arma!
Jonesy?
Pune arma jos.
Ok.
Mulţumesc.
Îmi pare rău, Stan.
Eşti în poliţie de atâţia ani şi crezi că le-ai văzut pe toate, dar nu-i aşa.
Viaţa îţi rezervă încă o surpriză.
Încă una.
Uneori e una mare.
Azazel.
Sunt partenerul tău, omule.
Eşti liber. Fugi.
Gândeşte, Hobbes.
Ce zici de asta!
Jonesy a pus-o. Tocmai şi-a ucis şeful.
Jonesy a pus-o!
Tu ai pus-o!
Unul câte unul.
Aşa se face. Unul câte unul.
Îţi place Stones, Hobbes?
Fac pariu că nu, maimuţoiule.
Timpul a expirat!
Vezi care-i treaba?
Dacă te omor...
e doar un patetic...
capitol final...
în viaţa unui erou în dizgraţie.
Încă o bucată de rahat, gunoi uman.
Dar...
priveşte din celălalt punct de vedere.
Dacă mor...
intru în tine şi...
îţi mai pun 20 de crime în cârcă...
înainte de a muri.
Poatew nepotul tău sau...
sau cel cu care vorbeai.
Cum vrei să procedăm? Eu mor, tu mori?
Cum e mai distractiv? Poţi ghici...
cum e mai distractiv?
Sigur că poţi.
Acum că te-am făcut din exterior...
cel mai distractiv e...
să devin tu.
M-ai avut, Hobbes. M-ai avut ca lumea.
Dar trebuie să te întreb ceva.
Nu m-ai lăsat să mă sinucid. De ce?
Pentru că mai am nevoie de timp.
Pentru ce, jigodie?
500 de cubiţi. E o cale lungă, Azazel.
Dacă Jonesy moare prea repede...
aşa puternic cum eşti tu...
probabil nu mai scap niciodată de tine.
Oh, îşi revine.
Ce? Crezi că vei câştiga?
Voinţa lui Dumnezeu.
Nu ştii niciodată.
Dă-mi voie să te întreb ceva.
De ce crezi că...
Milano...
a venit până aici...
în mijlocul pustietăţii?
Să moară, om de nimic ce eşti.
Nu prea cred.
Cred c-a vrut să facă...
ceea ce voi face eu.
-Doar el putea s-o facă. -Ce să facă?
Oh, haide, Azazel.
Deschide ochii.
Priveşte în jur.
Ne aflăm în acest loc frumos...
fără nici o fiinţă umană pe o rază de câţiva kilometri.
Doar noi doi.
Ce-i asta? Nu mai fumezi.
Aşa e. M-am lăsat.
Ştii de ce?
Pentru că ţigările ucid.
Mai ales cele cu otravă.
Aiurea.
Aceeaşi otravă cu care mi-ai ucis fratele.
Du-te dracu'.
E frumos, nu?
Nu-i aşa că-i dulce?
Murim împreună...
doar noi doi.
"Timpul
"Este de partea mea
"Da, este"
Du-te dracu', labagiule!
Îmi pare rău, Jonesy.
Îmi pare rău.
Deci, aşa cum am spus la-nceput...
am fost bătut...
depăşit, otrăvit...
de către detectivul John Hobbes.
Îţi poţi imagina cum e să trăieşti mii de ani...
şi să realizezi că vei muri...
pentru că un poliţist prea corect decide că va salva lumea?
Da, un demon poate muri...
şi Hobbes şi-a dat seama cum să mă bată la propriul joc.
Şi ce?
Războiul nu s-a sfârşit. Promit.
Nu încă.
Ai uitat ceva, nu?
La început ţi-am spus că-ţi povestesc...
de momentul când era să mor.
Ne mai vedem noi.
Traducerea şi adaptarea: MARIUS POP - marioland@email.ro
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania
Sprijină-ne şi să devină membru VIP pentru a elimina toate anunţurile www.OpenSubtitles.org