Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Cu 25 de ani în urmă
Gata scumpete, e timpul să te duci la somn.
Mami, îi rogi pe tati să vină să mă acopere?
Nu, în noaptea asta lucrează la staţia de pompieri.
Dar mâine seară o să fie acasă.
Mami, vreau să mă căsătoresc cu tata.
Da? Catherine, nu te poţi căsători cu tata.
E soţul meu.
După ce termini tu căsătoria, pot să-I iau eu?
Nu o să se termine niciodată. Va trebui să te căsătoreşti cu altcineva.
O să port o rochie albă şi mănuşi albe?
Bineînţeles, dacă vrei.
O să trăim fericiţi până la adânci bătrâneţi?
Dacă te căsătoreşti cu cineva care te iubeşte cu adevărat.
Cum e tata?
Da, cum e tata.
- Terrell, a fost greşeala mea. - Nu e un joc.
Te joci cu vieţile oamenilor.
Haide...
Eric, are tot dreptul să fie supărat.
L- ai lăsat singur într-un loc periculos şi ai încercat să faci pe eroul.
Am crezut că aud pe cineva strigând după ajutor.
Se auzea din afara clădirii.
Era întuneric, nu se vedea.
De asta trebuie să rămâi cu colegul tău. Trebuia să creadă
că ţi s-a întâmplat ceva şi ai nevoie de ajutor.
Niciodată nu-ţi părăseşti colegul, mai ales într-un incendiu.
Lasă-I ceva vreme şi apoi cere-ţi scuze.
- Şi să fie sincere. - Da, domnule.
- Bună, Tasha. - Bună, Cat.
Tocmai te-am văzut la televizor. Arătai bine.
L- am pierdut. Le prezentam noua aripă a clădirii pentru cercetarea cancerului.
- Robin a plecat? - Nu, e aici.
Robin, a venit Cat.
- Bună. - Ce faci?
Bine. Tu?
Bine. Rămâne cum am stabilit pentru mâine?
Da, ora 4. Mai vrei lumânările parfumate?
Categoric. Să le aduci.
- Vreau să le încerc pe toate. - Bine.
Mă duc să-mi vizitez părinţii în acest weekend.
- M-am gândit că o să le placă şi lor. - Ei ce mai fac?
Ştii că a trecut un an de când a făcut mama atacul?
Am încercat să-i iau un pat nou şi alt scaun cu rotile,
dar asigurarea lor nu acoperă costul.
Nu ştiu... E aşa de stresant pentru tata.
Şi el vrea să o ajute, dar nu îşi permite.
- Îmi pare foarte rău. - Da, în regulă.
Oricum, trebuie să plec.
- Dar ne vedem mâine, da? - Ne vedem mâine.
- Bine, pa. - Pa.
- Bună Catherine. - Scuză-mă, doctore Keller.
Spune-mi Gavin, te rog.
Gavin, îmi pare rău că era să dau peste tine.
- Nu face nimic. Mă bucur să te văd. - Şi eu la fel. Ai grijă de tine.
Bună fată.
- Tasha, îndosariezi asta pentru mine? - Desigur, doctore.
Dacă nu mă înşel, cred că doctorul simte ceva pentru Cat.
- Bună dragă. - Bună, tati.
- Ce faci? - Minunat. Mă bucur să te văd.
Şi eu.
Mamă, ce mai faci?
Face excelent astăzi.
Îţi aduc ceva de băut, dragă?
- Aveţi cumva ceai dulce? - Cu lămâie?
Mă cunoşti.
Mamă, mi-aş dori să putem vorbi.
A trecut aşa mult timp de când ţi-am auzit vocea.
Mi-e dor de tine.
- Ai luat deja micul dejun? - Da.
- Ce ai mâncat? - Ultimul covrig şi un iaurt.
Ai de gând sa treci pe la aprozar curând?
Caleb, lucrezi 24 de ore şi apoi eşti liber 48.
- Ai mai mult timp ca mine să te duci. - Am pus o întrebare simplă.
Nu e necesar să faci pe deşteapta cu mine. Puteai să-mi păstrezi ceva de mâncare.
Niciodată nu ştiu când vii sau pleci. Nu îmi spui nimic.
Catherine, ce e cu tine?
Te-a ofensat faptul că am intrat pe uşă?
Nu poţi să-mi cer să muncesc toată ziua şi să fac şi cumpărăturile
în timp ce tu pierzi vremea pe internet şi visezi la barca ta.
Tu ţi-ai ales slujba asta.
- Nu ţi-a cerut nimeni să lucrezi cu normă întreagă. - Avem nevoie de bani.
Mai ales de când pui de-o parte o treime din salariu,
economisind pentru o barcă care nu ne trebuie.
Ai 24,000 de dolari în economii când lucrurile în casă necesită reparaţii.
Ca de exemplu?
Uşa din spate trebuie vopsită, iar gazonul trebuie aranjat.
Şi vreau să mai pun câteva rafturi în dulap.
Astea sunt preferinţe. Nu sunt considerate nevoi.
E o diferenţă. Dacă vrei să arunci banii pe aşa ceva, bine.
Economisesc pentru barcă de ani buni. Nu te las să-mi iei asta.
N- are nici un rost. Nu am timp de aşa ceva.
Da, închide uşa când pleci.
Nu merge, Michael.
Cum se face că sunt respectat oriunde mă duc,
mai puţin în propria mea casă?
Am fost în locul tău, şi e o situaţie dură.
Ce-ai făcut în legătură cu asta?
Mi-am dat seama că nu mariajul meu era distrus.
Nu ştiam cum să-I fac să funcţioneze.
Ce vrei să spui?
Banda nu e stricată.
Dar dacă nu ştii cum să alergi pe ea, nu o să dea rezultate.
Spui că am nevoie de terapie?
Cred că toată lumea are nevoie de terapie.
Uite ce, n-am de gând să mă duc să vorbesc cu un necunoscut
despre ceva ce nu-I priveşte.
Bine... Catherine trebuie să te respecte.
Dar ţine minte, o femeie e ca un trandafir.
Dacă ai grijă de ea, o să înflorească.
Dacă nu, se ofileşte.
De unde ai luat asta?
Terapia.
Minunat.
Ce faci?
Văd că nu mi-ai lăsat pizza.
Doar ce am aprins lumânarea. Îmi place cum miroase.
Mie nu-mi place. Mi-ai lăsat ceva de mâncare?
Am crezut că o să mănânci cu Michael.
Nu ţi-a trecut prin cap
că ambii oameni din casă au nevoie de mâncare?
Ştii ce? Dacă ai comunica cu mine
poate aş avea ceva pentru tine.
De ce trebuie să îngreunezi totul?
Eu îngreunez totul?
Eu duc greutăţile aici, în timp ce tu îţi faci de cap.
Poftim?
Muncesc să plătesc ipoteca, şi plătesc şi ambele maşini.
Da, şi atât. Eu plătesc toate facturile.
Ai acceptat să faci asta. Aşa e corect.
Nu-ţi place casa asta? Nu-ţi place maşina?
Caleb, cine are grijă de casă?
Eu. Cine spală hainele?
Eu. Cine face cumpărăturile?
Eu. Să nu mai spun că-mi ajut părinţii în fiecare weekend.
Simt o presiune imensă.
Tu nu faci nimic decât pentru tine.
Nu ai nici cea mai mică idee cum e să fii presat.
Da? Crezi că sting incendii pentru mine?
Sau plec la accidente la 2 dimineaţa pentru mine?
Sau scot corpul unui copil din lac pentru mine?
N- ai idee prin ce trec.
Da, dar ce altceva faci aici în afară de uitatul la televizor
şi pierderea timpului pe internet?
Dacă te simţi mulţumit uitându-te după prostii, în regulă atunci.
Dar eu n-am de gând să fac aşa ceva.
Cu siguranţă nu primesc nimic de la tine.
Şi nici n-o să primeşti.
Pentru că îţi pasă mai mult să economiseşti pentru o barcă
şi să-ţi satisfaci nevoile decât îţi pasă de mine.
Taci! M-am săturat de tine!
Femeie nerecunoscătoare, egoistă şi lipsită de respect!
- Nu sunt egoistă. - Cum îndrăzneşti să spui asta?
Tot timpul mă baţi la cap şi-mi mănânci zilele!
M- am săturat!
Dacă nu-mi dai respectul pe care-I merit...
Uită-te la mine!
Atunci care e rostul căsătoriei?
Vreau să plec.
Nu vreau decât să plec.
Dacă vrei să pleci, pe mine nu mă deranjează!
Domnule Rudolph.
Caleb.
- Gata. - În regulă.
Cred că am reuşit. Putem pleca.
Încep să mă prind.
- Crezi că te pricepi la camión? - Da.
Bine. Să-ţi spun eu...
O să mergem înăuntru şi o să bem ceva.
Să-mi aduci un prelungitor.
Bine.
- Eşti rău. - Nu, o să-i facă bine.
- Cadou de la mama. - Bine.
- Şi... - Ştii ce? Am uitat să-ţi spun.
- Sunt liber vineri şi o să fiu acolo. - Bine.
Ştii că n-o să-mi dezamăgesc fiul.
Ştiu că n-o să faci asta.
Rămâne stabilită întâInirea fierbinte de mâine, da?
Acum e o întâInire fierbinte?
Viaţa e prea scurtă să fie altfel.
Ai dreptate.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
- Ne vedem dimineaţă. - Bine.
Ne vedem mai târziu.
Eric, ce faci?
Wayne mi-a spus să iau un prelungitor.
- Un prelungitor? - Da, domnule.
Eric, tu eşti prelungitorul.
Scumpo, sunt de acord cu tine. Trebuie să pleci.
- Nu te merită. - Poţi s-o mai spui o dată.
Un bărbat adevărat trebuie să fie un erou pentru soţia sa mai întâi de toate.
Ai nevoie de un loc unde să stai? Nu cred că mai puteţi sta în aceeaşi casă.
Nu, am hotărât că nu o să fiu eu cea care o să plece.
- El e problema, nu eu. - Aşa e. Păstrează-ţi teritoriul.
Fă-I să te respecte.
Dacă e un lucru pe care bărbatul îI înţelege,
acela e respectul. Aici e problema. De asta nu ne merge mariajul.
Nu-mi arată nici un respect. Şi partea tristă e că...
Nu are nici o bănuială.
Crede că mariajul nostru a mers bine în general.
Probabil el crede
că mariajul nostru a mers bine până anul acesta.
Acum, din senin, a început să facă mofturi.
Crezi că s-a întâmplat din senin?
Nu ştiu ce să cred. Nu o înţeleg.
E foarte emotivă.
Se simte jignită uşor şi e mult prea sensibilă.
E atât de insensibil, ştiţi?
Nu-i pasă de sentimentele mele. Nu mă ascultă.
Chiar dacă repet la nesfârşit.
Şi apoi începe să mă bată la cap că nu o ascult
sau ceva de genul ăsta.
Mă înnebuneşte. Simt că...
Înnebunesc.
Nu îmi înţelege nevoile.
Mă simt de parcă suntem total...
Incompatibili.
Probabil că se plânge prietenelor ei, făcându-mă să par ca un criminal.
Parcă le văd pe toate plângând, îmbrăţişându-se în grup.
O să fie bine, scumpo. O să fie bine...
O să treci şi de asta.
Te susţinem.
Orice ai nevoie.
Crezi că nu mai e cale de întoarcere?
Nu am de ce să mă întorc.
- Bethany. - Bună Kyle. Bună Ross.
- Ce faceţi? - Voi ce faceţi?
Mergem la pizzerie să ne întâInim cu câţiva prieteni.
Vreţi să veniţi?
Bineînţeles.
Ne întrecem până acolo. Dacă câştigaţi, facem cinste.
Pe locuri, fiţi gata...
Pleacă!
Bună tată.
Nu, nu chiar.
Cred că eu şi Catherine am terminat.
Nu, s-a încheiat.
A spus că vrea să plece.
Da, poţi să vii mâine. O să fiu acasă.
Tată, trebuie să plec.
Siguranţa publică către Autospeciala 1, Batalion 1.
Veniţi la intersecţia dintre Roosevelt şi Kelley, misiune 10-50-I.
- Timpul, 12:21. - E aproape.
Locotenente, tu şi Terrell luaţi celălalt camión şi veniţi cu noi.
Să mergem.
Autospeciala 1 e în drum spre Roosevelt cu Kelley, misiune 10-50.
Recepţionat, Autospeciala 1.
Locotenente, tu şi Sanders pregătiţi foarfeca în caz că avem nevoie de ea.
- Tu stai cu mine când ajungem. - Da, domnule.
S- a strâns deja o mulţime.
- ÎI vezi? - Avem o maşină pe şine.
Glumeşti.
Nu arată bine.
Autospeciala 1, un 10-23.
Avem două maşini implicate în accident, posibile încarcerări.
Una din maşini e pe linia ferată.
Anunţă dispeceratul gării să oprească toate trenurile.
Am înţeles, comandante. Ambulanţa e pe drum.
- Începătorule, tu vii cu mine. - Da, domnule. Să mergem, băieţi.
Voi doi verificaţi maşina. Anunţaţi-mă care e situaţia.
Am nevoie de un despărţitor.
Harmon, verifica pasagerul.
Vreau să vă îndepărtaţi de linie şi de vehicul.
Doamnă, sunt Căpitanul Holt de la Unitatea de Pompieri.
- Am venit să vă ajutăm. - Ajută-mă, nu pot să ies.
- Unde te doare? - Mă dor picioarele.
- Te rog, ajută-mă. - O să te ajutăm.
Ce altceva te mai doare?
Mă doare gâtul. Te rog, ajută-mă.
O să te scoatem de-aici. O să fii bine.
Te rog nu mă părăsi. Nu mă lăsa să mor.
Îţi promit că nu o să te părăsesc.
- O să fii bine. - Căpitane.
- E în viaţă, dar e inconştientă. - la îndepărtoarele.
Cei doi o să fie bine. Au traumatisme minore.
Trebuie să le scoatem de-aici. Sanders, ajută-I pe Harmon.
- Verifica scurgerile de combustibil. - Da, domnule.
Soseşte o ambulanţă.
- O să stau aici cu tine. - Bine.
O să auzi un zgomot puternic.
Asta înseamnă că te scoatem repede.
- O să fii bine. - Bine...
- Căpitane, aud cumva un tren? - Băieţi, vine un tren.
Dispecerat, aici Comanda Roosevelt.
Avem o maşină pe şine.
Anunţă dispeceratul gării să oprească toate trenurile.
Comanda Roosevelt, atenţie.
Momentan nu putem lua legătura cu dispeceratul gării.
Nu... Nu mai avem timp.
Haide, trebuie s-o împingem de pe şine. Să-i dăm drumul.
Nu vreau să mor...
Gata. Împinge...
Căpitane, nu se mişcă. Trebuie s-o luăm târâş.
- Adu Ianţul. - Wayne, leagă Ianţul.
Leagă Ianţul.
Un tren!
- Căpitane, trebuie să ridicăm asta. - Bine, ia din faţă.
Ridicăm la trei. Unu, doi, trei.
Din nou. Unu, doi, trei.
Din nou. Haideţi. Trebuie s-o luăm de pe şine.
Unu, doi, trei.
Din nou. Unu, doi, trei.
- Din nou, Căpitane. - Unu, doi, trei.
Unu, doi, trei.
Harmon, du-te în spate şi ia despărţitoarele.
Medic!
- Eşti bine? - Haide, să mergem.
O să fii bine...
Doamne, mulţumesc.
Mulţumesc, Doamne.
Eşti bine?
Căpitane, am nevoie de un minut.
Mi-am depăşit recordul de cât de-aproape pot să trec pe lângă moarte fără s-o păţesc.
Să nu mai încerci şi data viitoare.
Nici de data asta nu încercam.
Să nu-i spui soţiei mele.
- Locotenente? - Da.
Lucrurile astea se întâmplă în mod frecvent?
Să ne riscăm vieţile? Da.
Să ne jucăm de-a laşul cu trenul? E prima dată.
- Nu ţi-e frică de moarte? - Nu.
Pentru că ştiu unde o să ajung.
Doar că nu vreau să ajung acolo lovit de un tren.
De ce nu vii să mă ajuţi să pregătim cina?
Bine.
Căpitane, stai puţin.
Tu ştii unde o să ajungi?
- La mine în birou. - Nu...
Crezi în Rai şi lad?
Nu ştiu.
Când o să mor, mă duc în pământ. Acolo o să rămân.
Tu şi Michael păreţi amândoi siguri, dar unul dintre voi se înşeală.
Eu nu.
De unde ştii?
Poate că nu eşti de acord cu Michael,
dar amândoi ştim că e de treabă.
Fiule, de când se întâmplă asta?
Nu ştiu, tată. Am avut părerile noastre şi atunci şi acum,
dar se pare că acum e tot timpul nervoasă pe mine.
Intru pe uşă, şi ea e nervoasă.
I- ai dat motive să fie supărată?
O ştiam pe Catherine ca fiind înţelegătoare.
Pot salva vieţile a doi oameni la lucru,
dar dacă nu sunt acolo să spăI vasele, sunt un soţ groaznic.
Caleb, are nevoie de ajutorul tău şi aici.
Nu-şi ajută părinţii în fiecare săptămână?
- Nu poate să facă totul. - Vorbeşti de parcă îi ţii partea.
Munceşte şi se străduieşte...
Mamă, n-am nevoie să-mi spui şi tu că fac totul greşit.
O am deja pe Catherine. Nu eu sunt problema, ea e.
- Vreau să spun că dacă lucrează... - Cheryl, să-I ascultăm pe Caleb.
Vreau să ştiu ce se întâmplă cu el.
Tată, putem vorbi singuri câteva minute?
Caleb, vreau să te ajut pe tine şi pe Catherine.
- Tată. - Scumpo...
Lasă-ne să facem o plimbare... E în regulă.
Bine.
Tată, de ce a trebuit s-o aduci şi pe ea?
Caleb, pentru că e soţia mea.
Şi mama ta, nimeni nu te iubeşte mai mult ca ea.
Tot timpul mă corectează.
Încă încearcă să mă corecteze. Nu am nimic.
Fiule, dacă cauţi o mamă perfectă,
mă tem că nu există niciuna.
Dar e o femeie bună.
Şi acum o iubesc mai mult ca niciodată.
Nu spun că nu o iubesc, tată. Doar că...
Se holbează la mine.
Nu ai observat o schimbare la ea în ultimii doi ani?
Ba da, te tratează mai bine.
Dar i-ai acceptat multe de-a lungul anilor.
Şi ea la fel.
Tată, mă bucur că nu v-aţi despărţit,
dar aş fi înţeles dacă aţi fi făcut-o.
Ştii de ce n-am făcut-o?
Nu. Şi-a dat seama că nu poate găsi pe cineva mai bun?
Nu chiar.
Caleb, Dumnezeu a schimbat ceva.
În amândoi.
Dumnezeu?
- Crezi că e mâna lui Dumnezeu? - De ce te deranjează asta?
Întotdeauna ai crezut în Dumnezeu.
Dacă există un Dumnezeu, nu e interesat de mine sau de problemele mele.
Te contrazic. Aş spune că e foarte interesat.
Unde a fost toată viaţa mea?
A fost în jurul tău la slujbă. Doar că nu ţi-ai dat seama de asta.
Nu i-ai dat o invitaţie în scris.
Ce e asta?
A fost o tabără de vară lângă lac.
Cred că asta aparţine de ea.
Fiule, am fost şi eu în locul tău.
Dumnezeu nu conta pentru mine.
Dar nu mai pot spune asta.
Nu am înţeles niciodată de ce lisus a trebuit să moară pe cruce...
Tată, te rog.
Am discutat asta şi luna trecută.
Mă bucur că tu şi mama v- aţi găsit credinţa.
Doar că...
Nu e de mine.
Caleb...
E ceva în tine care vrea să vă salvaţi căsnicia?
Poate, dacă vroia şi Catherine. Dar nu vrea. Ea vrea să divorţăm.
Tu asta vrei?
Vreau linişte.
Ce rost are?
Ea semnează hârtiile, tată. S- a terminat totul.
Ai acceptat să începeţi procesul?
Nu, dar cred că înţelegem amândoi unde bate cu asta.
Am stabilit să văd un avocat mâine.
Caleb, vreau să faci ceva pentru mine.
Ce?
Vreau să amâni divorţul 40 de zile.
De ce?
O să-ţi trimit ceva prin poştă.
Ceva ce ţi-ar lua mult timp să faci.
- Ce e? - Ceea ce ne-a salvat nouă căsnicia.
Tată, dacă e o chestie religioasă, aş prefera să n-o faci.
Primeşte-I ca pe un dar de la tatăI tău.
la fiecare zi în parte şi vezi ce se întâmplă.
Te rog, fiule. Fă-o pentru mine.
Îţi cer asta în calitate de tată.
- Patruzeci de zile? - Patruzeci de zile.
- Mănânci singură? - Bună, doctore Keller.
- Gavin. - Gavin, scuză-mă.
- Ce mai faci? - Bine.
Caut un loc să-mi aşez tava.
Locul ăsta e rezervat?
Trebuia să mă întâInesc cu Deidra, dar eşti binevenit alături de noi.
Dacă tu vrei să mă obligi, eu nu caut probleme.
Ai de gând să mănânci cu halatul pe tine?
Trebuie să mă menţin în tendinţe.
Se pare că toţi doctorii poartă aşa ceva în ziua de azi.
Poate că nu e un lucru inteligent să fac asta în timp ce mănânc.
Nu ştiam că doctorii sunt preocupaţi de modă.
Trebuie să fim în pas cu moda,
să atragem atenţia angajaţilor publici.
Înţeleg...
Cum nu e decât o singură persoană în această categorie,
sunt sigur că s-ar simţi onorată.
Ar avea de ce. E grozavă.
Arăţi bine.
Mulţumesc. Încerc să am grijă de mine.
Îţi place piesa?
Da...
Simţi?
Se numeşte atracţie, şi amândoi o avem.
Wayne n-o să te părăsească.
- Omule, mi-ai văzut geanta? - Nu, n-am văzut-o.
Bine. Probabil e la vestiar.
Unde eram?
Haide... Nu e amuzant.
Nu e un spectacol.
E timpul meu.
Terrell!
Wayne.
Patruzeci de zile? Catherine ştie?
Eu n-o să-i spun.
Dacă vrea să înainteze dosarul, e treaba ei.
Divorţul e un lucru greu.
Dacă aduce linişte...
Caleb, vrei liniştea potrivită.
Ce vrei să spui?
Ştii ce înseamnă inelul de pe deget?
- Că sunt căsătorit. - Da.
Mai înseamnă că ai făcut o promisiune de lungă durată.
Îţi pui inelul când vă spuneţi jurămintele.
Partea proastă e că,
atunci când majoritatea promit la bine şi la rău,
se referă doar la bine.
Eu şi Catherine eram îndrăgostiţi când ne-am căsătorit, dar acum
suntem doi oameni mult prea diferiţi, bine?
Nu mai funcţionează.
Caleb, sarea şi piperul sunt total diferite.
Forma lor e diferită, gustul şi culoarea.
Dar întotdeauna le vezi împreună.
lar când tu...
Stai aşa.
Ce faci?
Michael...
De ce ai făcut asta?
Caleb, când doi oameni se căsătoresc, e la bine şi la rău.
În sărăcie sau în bogăţie.
În sănătate şi în boală.
Ştiu asta.
Dar căsătoriile nu sunt rezistente la foc. Câteodată te mai arzi.
Rezistente la foc nu înseamnă că un foc nu o să apară niciodată,
sau dacă o să apară, o să-i poţi supravieţui.
- Nu trebuia să le lipeşti. - Nu face asta, Caleb.
Daca le desparţi acum, ori rupi una ori pe amândouă.
Nu sunt un om perfect, dar sunt mai bun ca majoritatea.
Şi dacă mariajul meu dă greş, nu e toată vina a mea.
Caleb, te-am văzut alergând într-o clădire în flăcări
pentru a salva oameni pe care nici măcar nu-i cunoşti.
lar căsnicia ta ai de gând s- o laşi să ardă până la temelii.
Michael, eşti prietenul meu.
Ţi-am permis să vorbeşti liber cu mine în timpul serviciului.
Nu abuza de asta.
Fiule, acest traseu de 40 de zile nu poate fi privit cu uşurinţă.
E un proces competitiv şi deseori difícil,
dar unul incredibil de satisfăcător.
Dacă o să-ţi iei unele angajamente zilnic, timp de 40 de zile,
rezultatul ar putea să-ţi schimbe viaţa şi căsnicia.
Consideră asta o provocare din partea celor ce au făcut-o înaintea ta.
Prima zi: Prima parte a provocării e foarte simplă.
Cu toate că dragostea poate fi exprimată în nenumărate feluri,
cuvintele noastre deseori reflectă sentimentele profunde.
În ziua următoare,
încearcă să nu-i spui soţiei tale nimic negativ.
Dacă apare tentaţia, alege să nu spui nimic.
Mai bine îţi ţii limba, decât să spui ceva ce o să regreţi.
Să pleci repede urechea, să vorbeşti cugetat şi să nu fii iute la mânie.
James 1:19.
Ai timp să duci asta la curăţătorie azi?
Mă gândeam că după două zile libere, te-ai ocupat deja de asta.
Ziua a doua:
E difícil să-ţi demonstrezi dragostea dacă nu simţi nici o motivaţie.
Dragostea în adevăratul ei sens nu e bazată pe sentimente,
doar pe determinarea faptelor de devotament,
chiar şi atunci când nu există nici o recompensă.
Pe lângă a nu spune nimic negativ soţiei tale astăzi,
fă cel puţin un gest neaşteptat, sub forma unui act de bunătate.
Ţi-am turnat cafea.
Nu am timp de cafea.
Ziua a treia:
În orice îţi investeşti energia, munca şi banii
o să devină cel mai important lucru pentru tine.
E greu să acorzi atenţie unui lucru în care nu investeşti nimic.
Pe lângă abţinerea de la comentarii negative,
cumpără-i soţiei tale ceva care să arate că te-ai gândit la ea astăzi.
Da, aş vrea să comand flori sau ceva de genul, pentru soţia mea.
Nu, nu contează.
Desigur. Cât costă?
45 de dolari? Nu aveţi nimic mai ieftin?
Da, asta sună mai bine. ÎI aleg pe cel de 25.
Dar o cutie cu bomboane?
Cât costă asta?
Mă omori.
Aşa e mai bine.
Dar un ursuleţ de pluş?
Bine, lasă ursuleţul.
Cât durează să faceţi un pachet?
Ţi-ai pierdut minţile.
Terrell, aş putea să fac 300 acum.
Serios?
De ce nu putem ajunge toţi la aceeaşi concluzie evidentă?
Că eu sunt şeful.
Tot ce ştiu e că şeful a uitat aparatul de scanare cu infraroşu
pe bara camionului noaptea trecută.
- E un aparat de 8000 de dolari. - Greşeala mea, Căpitane.
Asta nu schimbă faptul că
dacă se ajunge la situaţii critice, mă descurc.
Nu mai suport un aşa orgoliu.
Te lauzi de 10 minute.
Nu se consideră lăudat dacă e adevărat.
Săptămâna trecută, la incendiul din apartament, am tras două linii de atac,
propria linie de alimentare, şi m-am legat la hidrant în 10 minute.
- Nu mulţi pot face asta. - Nu din staţia asta.
- Tom McBride ar putea. - Cel de la Staţia 4?
Ar putea reuşi în două minute jumate, dar sub două nu reuşeşte nici el.
- Nu ştiu. - Căpitane...
E puternic, dar nu e aşa rapid.
Mă întrec cu el la orice oră.
Wayne, pari foarte încrezător.
Încrederea în sine e un lucru bun, dar tu depăşeşti limita.
E cu mult peste limită.
Pot să demonstrez. Doar atât spun.
"Mânia Zeului"
- Pentru ce e asta? - O să facem un mic concurs.
O să vedem dacă Wayne e şeful cu adevărat.
Asta dacă e pregătit pentru probă.
Sunt pregătit.
Bine.
Încep primul.
- Ce-o să faci? - Michael, cronometrează-mă.
Am înţeles. Gata?
Start.
Nu se poate.
Eşti nebun.
O să bea tot.
23 de secunde.
Gata, tu urmezi.
Bine. A fost impresionant.
Eu o fac sub 20.
- Cronometrează-mă. - O s-o fac.
- Gata? - Domnişoarelor.
Start.
- Hai Wayne. - E iute.
- Hai Wayne. - Bea, Wayne.
Spuneai că-I întreci.
- Trebuie s-o bei. - 40 de secunde.
- Haide... - Arde!
Cine e şeful acum?
Credeam că a spus că poate.
Mi-a luat gura foc!
Căpitane, cum ai reuşit asta?
Ai putea reuşi şi tu, Terrell,
dacă I-ai înlocui pe al tău cu suc de roşii.
Ce clasic. Minunat...
Doctor Anderson?
Vroiam să vă amintesc despre interviul din zece minute.
Mulţumesc, Catherine. O să fiu acolo.
Felicitări pentru premiul primit în cercetarea cancerului.
- ÎI meritaţi. - Apreciez asta.
Catherine la telefon.
Sunt Caleb. Vroiam să te sun să văd ce mai faci.
Vroiai să vezi ce mai fac? De ce?
Să văd dacă îţi trebuie ceva.
Ai sunat să vezi dacă îmi trebuie ceva?
Da. Vrei să-ţi aduc ceva acasă
sau să iau ceva de la magazin dimineaţă?
Caleb, nu m-ai întrebat aşa ceva până acum. Ce se întâmplă?
Vroiam să văd dacă vrei ceva, atâta tot.
Sunt bine.
În regulă.
Bine. Atunci, la revedere.
Ziua 4, gata.
Cat, ce mai faci?
Sunt confuză.
- Soţul meu se comportă ciudat. - Ce face?
În ultimele zile,
mi-a făcut cafea, mi-a dat florile alea penibile,
şi chiar mai înainte a sunat să vadă dacă sunt bine.
- Serios? - Da.
Îţi spun eu ce face.
Încearcă să te linguşească pentru divorţ.
De ce ar face asta?
Înainte ca vara mea Lueanna să divorţeze,
soţul ei a făcut acelaşi lucru.
A început să se comporte frumos, şi apoi
a rămas cu casa şi cu majoritatea banilor.
De atunci nici nu a mai vorbit cu ea. Nu-I lăsa să te păcălească.
Ai şters agenda?
Ce?
Ai şters site-urile ca nimeni să nu vadă unde ai intrat?
Ştii Caleb, nu păcăleşti pe nimeni.
Ştiu ce încerci să faci,
îmi cumperi flori şi mă suni la lucru.
Şi ce anume fac?
Mă întâInesc cu un avocat săptămâna viitoare, să nu crezi
că înghit povestea cu băiatul drăguţ.
Despre ce vorbeşti?
N- o să iei nici un ban mai mult în afară de ceea ce meriţi.
Când terminăm cu divorţul, îmi iau partea.
- Asta crezi că fac? - Nu, ştiu că asta faci.
Te înşeli.
Niciodată nu te-ai gândit că pot face ceva respectabil.
- Ceva onorabil. - Onorabil?
Onorabil? La ce te uitai mai înainte, Caleb?
Ce era pe calculator? Era cumva onorabil?
Pe cine crezi că păcăleşti?
Ştii de ce gesturile tale nu înseamnă nimic pentru mine?
Pentru că un astfel de om ai devenit.
Acum că eşti singur, ai primit ce ai dorit.
Şi nu e nimic onorabil în asta.
Domnule Rudolph.
Caleb.
- Alo? - Nu merge, tată.
Ce nu merge?
Toată afecţiunea asta. Nu merge.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
Am făcut tot ce spune că trebuie să fac
şi ea a respins orice gest.
Caleb, procesul ăsta durează 40 de zile, nu patru.
Ce rost are să pornesc pe un drum închis,
- dacă nu ajung nicăieri? - Nu ştii asta încă.
Caleb, nu eşti un dezertor.
Şi ceva îmi spune că o să te descurci.
Am dreptate?
- Nu simt nimic. - Înţeleg, fiule.
Dar asta nu se bazează pe sentimente.
E o decizie.
Nu poţi renunţa.
la toate zilele pe rând.
Da, domnule.
Te iubesc, fiule.
Şi eu, tată.
Ce face?
Ar trebui să ne rugăm mai mult pentru el.
Mamă, nu ştiu ce să fac.
Ştiu că mi-ai spus să rezist în vremurile grele, dar...
Nu ai idee cu ce mă confrunt.
Când se uită...
Mă face să mă simt aşa de umilită.
Şi nici măcar nu ştie asta.
Când am început să nu mai fiu bună pentru el?
La ce zi ai ajuns?
- 18. - Şi?
Încă e difícil.
În fiecare zi trebuie să adaug un nou concept în comportamentul faţă de ea.
De exemplu?
Păi, uite.
Ziua 16, trebuia să mă rog pentru ea. Am sărit peste asta.
Ziua 17, trebuie să o ascult.
Ziua 18, trebuie să o redescopăr.
- Să o redescoperi? - Da.
Uite.
"Când un bărbat încearcă să câştige inima unei femei, trebuie să o studieze.
Învaţă plăcerile şi neplăcerile ei, obiceiurile şi hobby-urile.
Dar după ce îi câştigă inima şi o ia de soţie,
nu mai învaţă nimic despre ea.
Dacă cantitatea de studiu efectuată înaintea căsătoriei
ar fi egală cu o diplomă de liceu, ar trebui să continue să înveţe
până ce obţine diploma de facultate, masteratul,
şi în ultimul rând, doctoratul.
E o etapă lungă cât viaţa, ce îI va apropia mai mult de ea. "
E un concept destul de bun. Nu am gândit aşa niciodată.
Tu o studiezi pe Tina?
Da, dar nu cred că am obţinut încă diploma de facultate.
Explică-mi mai multe despre studierea ei.
Ar trebui să pregătesc o cină la lumina lumânărilor
şi apoi să o întreb o listă întreagă de lucruri.
Sfatul meu e să te arunci cu totul.
Adică?
Nu te zgârci. Dacă nu găteşti, cumpără de la un restaurant bun.
O aduci acasă, foloseşti cea mai bună veselă, cele mai bune pahare, muzică, totul.
Să fie o întâInire memorabilă.
Despre ce vorbeşti?
- N-ai mai fost la o întâInire de un an. - Sunt ca un vin vechi.
Îmi trebuie 35 de ani să ating perfecţiunea.
Femeia care-I ia pe Wayne Floyd primeşte întreg pachetul.
- Vrei să spui întreaga epavă. - Nu.
Am 120 de kg de dragoste pură.
Ca să faci o căsnicie să meargă, ai nevoie de puţin romantism.
Şi asta vine de-aici.
E uşor de spus când n-ai fost căsătorit niciodată.
E mult mai greu decât crezi.
Într-o bună zi o să intru aici cu o frumuseţe bronzată în braţe.
Îţi arăt cât de uşor poate fi.
Singurul lucru pe care o să-I ai în braţe
o să fie o porţie de aripioare.
Era suc de roşii.
Suc de roşii? Nu-i corect!
- Nu-i corect. - Ce?
Eu am băut chestia aia şi el a băut suc de roşii?
Acum ai înţeles asta?
Ştii ce mi-a făcut chestia aia?
Du-te la culcare, Wayne.
- O să fie repercursiuni serioase. - Linişte.
Începe războiul.
Nu aprinde fitilul.
Cineva o să primească o bătaie.
Ce faci?
Poate că aş dori să iau cina cu soţia mea.
Lasă-mă să-ţi explic clar.
Nu te iubesc.
Fiule...
Aici devine complicat.
- Bună, Caleb. - Am terminat, tată.
Nu mai continui să fac aşa ceva. Am încercat şi nu e nimic acolo.
Nu merită.
Înţeleg fiule, dar eşti la jumătatea drumului,
a fost partea cea mai dificilă.
Măcar tu ai avut speranţe. Ea nu-mi dă nimic.
A fost un moment când nici noi nu mai aveam speranţă.
Căsnicia noastră trebuia să se sfârşească, Caleb.
Nu poţi asculta de sentimentele tale acum.
A văzut că încerci.
Tată, nu-i pasă. Toate astea nu înseamnă nimic pentru ea.
Am încercat.
Caleb, eşti liber mâine?
Da, de ce?
Trec să te văd. Vorbim atunci.
Tată, nu trebuie să faci asta.
Vreau, fiule. Mi-ar plăcea să vin.
Bine.
Tată, trebuie să fiu cinstit cu tine.
Mă simt prost că ai condus patru ore doar ca să vii să mă vezi.
A fost bine. Am avut timp să gândesc şi să mă rog.
La ce zi eşti, 20?
- Da, pe acolo. - Da...
Cred că prima jumătate a fost cea mai grea.
De ce?
Atunci îţi dai seama dacă şi inima vrea sau nu.
Te face să-ţi descoperi adevăratele motive.
Da? Şi mama ţi-a dat bătăi de cap?
Nu. Cred că mama ta a avut o atitudine mai deschisă.
Catherine nu crede nimic din toate astea.
- De ce crezi că e aşa? - Pentru că nu mă iubeşte.
Nici măcar nu mă place.
Tată, a ignorat tot ce am făcut.
Citeşti totul de pe fiecare pagină?
Te referi la verseturile din Biblie din josul paginii?
Nu tată, nu le citesc.
- Ţi-am spus că n-am nevoie de aşa ceva. - Şi de ce ai nevoie?
Catherine trebuie să realizeze că suntem în pragul divorţului.
Şi eu încerc să previn asta, dar nu o pot face singur.
Poate că e adevărat, dar cred că ai nevoie de mai mult.
Tată, dacă vrei să-mi spui că am nevoie de lisus, te rog să n-o faci.
Nu-mi trebuie o cârjă să trec prin viaţă.
Fiule, lisus e mai mult decât o cârjă.
A devenit partea cea mai importantă a vieţilor noastre.
Tată, de ce tot spui asta?
E partea cea mai importantă? Cum vine asta?
Când mă gândesc la cine am fost eu şi la cine a fost El,
îmi simt nevoia pentru El.
Am nevoie de iertarea şi izbăvirea Lui.
Vezi, nu înţeleg asta.
De ce am nevoie de izbăvirea Lui? O să fiu aruncat în lad?
Pentru ce? Pentru că divorţez?
Nu.
Pentru că I-ai încăIcat standardele.
Care? Să nu ucizi?
Tată, eu ajut oameni. Sunt un om bun.
Asta spui tu.
Dar Dumnezeu nu judecă după standardele tale.
- Le foloseşte pe ale Lui. - Şi care sunt acelea?
Adevărul.
- Bine. - Dragostea.
- Sunt cinstit. - Credinţa.
Îmi pasă de oameni. Am toate acele lucruri.
Câteodată.
Dar L-ai iubit pe Dumnezeu, cel care ţi-a dat viaţă?
Standardele lui sunt atât de ridicate, încât consideră ura crimă
şi dorinţa drept adulter.
Tată, cum rămâne cu binele pe care I-am făcut?
Fiule, dacă salvezi pe cineva dintr-un incendiu nu te izbăveşte în faţa lui Dumnezeu.
I- ai încăIcat poruncile.
Şi într-o bună zi, o să-i dai socoteală.
Caleb...
Dacă te întreb de ce eşti aşa supărat pe Catherine,
ce mi-ai răspunde?
E încăpăţânată.
Face totul să fie difícil.
E nerecunoscătoare.
Mereu se plânge de ceva.
Ţi-a mulţumit în cele 20 de zile?
Nu.
Şi te-ai gândi că după ce am spălat maşina,
i- am schimbat uleiul, am spălat vasele, am curăţat casa,
ar putea să-mi arate puţină recunoştinţă.
Ei bine, n-o face.
Ba chiar atunci când vin acasă, mă face să mă simt ca un duşman.
Nu sunt binevenit nici măcar în propria mea casă, tată.
Asta mă supără cu adevărat.
Tată, în ultimele trei săptămâni m- am dat peste cap pentru ea.
Am încercat să-i arăt că ţin la relaţia noastră.
I- am adus flori, pe care le-a aruncat.
I- am acceptat insultele şi sarcasmul, dar aseară a fost última picătură.
I- am pregătit cina, am făcut tot posibilul să-i arăt
că ţin la ea, că o respect,
şi ea mi-a scuipat în faţă.
Nu merită asta, tată. Nu mai continui.
Cum să-mi arăt dragostea cuiva din nou şi din nou,
când ea mă respinge constant?
E o întrebare bună.
Tată, nu asta fac.
Nu?
Nu...
Nu despre asta e vorba.
Doar ce m-ai întrebat...
"Cum să-mi arăt dragostea cuiva din nou şi din nou
când ea mă respinge constant?"
Caleb, răspunsul e...
Nu o poţi iubi
pentru că nu-i poţi da ce nu ai.
Nu am putut s-o iubesc cu adevărat pe mama ta până ce nu am înţeles ce e dragostea.
Nu pentru că aş obţine ceva prin asta.
M- am hotărât s-o iubesc pe mama ta
chiar dacă merită sau nu.
Fiule, Dumnezeu te iubeşte chiar dacă nu meriţi.
Chiar dacă I-ai respins.
Chiar dacă i-ai scuipat în faţă.
Dumnezeu L-a trimis pe lisus să moară pe cruce şi să-şi asume pedepsele pentru păcatele tale
pentru că te iubeşte.
Crucea nu însemna nimic pentru mine, până ce mi-am dat seama.
lar atunci,
lisus mi-a schimbat viaţa.
Atunci am început s- o iubesc pe mama ta cu adevărat.
Fiule, nu pot rezolva în locul tău.
Asta e între tine şi Dumnezeu.
Dar te iubesc prea mult încât să nu-ţi spun adevărul.
Nu vezi că ai nevoie de El?
Nu vezi că ai nevoie de iertarea Lui?
Da...
Ai încredere în el cu preţul vieţii?
E timpul pentru vafe.
Vreau să vorbim despre ceva.
Despre ce?
- Păi... - Salut Căpitane.
Cred că cei din cealaltă tură încearcă să ne facă o farsă.
Sarea şi piperul vin separat.
Aruncă-le încoace.
Mulţumesc. Nu uita să faci curăţenie în bucătărie după micul dejun.
Da, domnule.
Vrei să-mi spui ceva?
E despre credinţa ta.
- Credinţa mea? - Da.
Ce e cu ea?
Mă bag şi eu.
Te bagi?
Da.
Vrei să spui că vrei să te bagi?
- Spun că mă bag. - Chiar te bagi?
- Da. - Nu poţi fi pe jumătate băgat şi să spui asta.
- O să fii băgat cu totul. - Sunt băgat cu totul.
Caleb, nu pot să cred.
- Da. - Eşti fratele meu.
- Sunt fratele tău? - Da.
Eşti fratele meu de la altă mamă, iar acum avem acelaşi tată.
- Ce? - Îţi explic mai târziu.
E grozav.
- Catherine ştie? - Nu.
Sincer să fiu, nu cred că ar interesa-o acum.
Nu a acceptat prea bine întreaga chestie cu dragostea.
- Dar nu ai terminat încă, nu? - Nu, sunt la ziua 21 din 40.
O să fiu sincer cu tine. Până acum...
- Inima mea nu pare implicată. - Asta contează.
O femeie îşi dă seama când simulezi emoţiile.
Absolut corect.
- Lasă-mă să-ţi pun o întrebare. - Spune.
Cum ai început cu Tina?
De ce ţi-e aşa uşor ţie?
Nu a fost întotdeauna uşor. Căsătoria necesită efort.
Tina e o soţie minunată.
Dar multe lecţii le-am învăţat pe calea cea dură.
Măcar tu nu ai fost în pragul divorţului.
Mi-aş dori să fie aşa.
Cum adică?
Tu şi Tina aveţi probleme?
Nu eu şi Tina. Eu cu prima mea soţie.
Ce?
Ai mai fost căsătorit?
Un întreg an oribil.
M- am căsătorit din motivele nepotrivite.
Apoi m-am schimbat şi am cerut un divorţ tot din motivele nepotrivite.
Credeam că fac ce-mi spune inima.
Michael, am lucrat cu tine 5 ani.
- Nu mi-ai spus niciodată. - Pentru că nu sunt mândru de asta.
A fost înainte să-mi dedic viaţa Domnului,
eram preocupat doar de drepturile şi de nevoile mele.
I- am distrus viaţa.
lar când mi-am dedicat viaţa Domnului,
am încercat să o găsesc, dar se recăsătorise deja.
Crede-mă, am rămas cu sechele.
Dumnezeu a făcut căsătoria pe viaţă.
De asta trebuie să-ţi păstrezi jurământul faţă de Catherine.
Trebuie să te rogi la Dumnezeu să-ţi arate cum să fii un soţ bun.
Şi nu-ţi urma doar inima, pentru că ea se poate înşela.
Trebuie să-ţi conduci inima.
Pentru mine a fost greu, înţelegi?
Mi-am văzut părinţii ieri,
şi mama nu o duce prea bine.
E incredibil cum un atac cerebral îţi poate afecta viaţa aşa de mult.
Parcă...
Simt că e captivă, înţelegi?
Şi tata face tot posibilul să comunice,
dar e greu şi pentru el.
Catherine, îmi pare rău.
Pari foarte apropiată de ei.
Sunt.
M- am născut mai târziu, şi a fost de parcă aş fi trăit cu bunicii.
Aşa că te-au răsfăţat.
Cred că au făcut o treabă bună.
Aşa e. Ar trebui să fie mândri.
Ştii, într-un fel eşti drăguţ, când vrei tu să fii.
Într-un fel?
Cu puţin antrenament, ai putea fi un adevărat gentleman.
Dai meditaţii?
De ce are nevoie mama ta?
Un scaun cu rotile mai bun şi de un pat de spital,
asta ar fi în capul listei.
Am încercat la Resurse Medicale să le obţin,
dar sunt mult prea scumpe.
Nu poţi pune preţ pe mama ta.
Aşa e.
Merită sacrificiul.
Sunt norocoşi că au o fiică ca tine.
Nu te uita aşa la mine. Încerc să te ajut.
De ce contează cum arată patul meu? Dorm în el.
Ce dacă trece şeful pe aici? Patul meu spune că-mi iau slujba foarte în serios.
Patul tău spune că nu te-a ajutat mămica să-I faci.
Înveţi un începător să facă patul?
Cineva trebuie s-o facă.
Seamănă cu al tău, până te-am învăţat eu să-I faci.
Autospeciala 2, Autospeciala 1, Zona 1, Batalion 1.
Solicitare pe bulevardul 20911.
Incendiu la reşedinţă. Ora 15:32.
- Michael, ai auzit? - Am auzit.
- Wayne, să mergem. - Gata.
Autospeciala 1 e în drum spre incendiul de pe bulevardul 20911.
Recepţionat, Autospeciala 1.
Am primit numeroase telefoane legate de gravitatea incendiului.
Înseamnă că e ceva de capul lui.
Fiţi siguri că sunteţi echipaţi.
Amintiţi-vă antrenamentul. Rămâneţi împreună cu colegul.
Da, domnule.
Autospeciala 1, un 10-23.
Avem un etaj, construcţie de cărămidă, afectat în proporţie de 30%.
O să folosim 1 şi 4/3 pentru salvare.
Suntem comanda bulevardului 11. Autospeciala 2, solicit o linie.
Există un hidrant chiar lângă Autospeciala 1.
Unitatea 2 e pregătită. O linie în funcţiune.
Haide începătorule, să mergem.
Locuieşti aici? Au ieşit toţi din casă?
Fiica mea e în casa vecină. Aici e locuinţa noastră.
- Vă rog, stingeţi incendiul. - O s-o facem, duceţi-vă la siguranţă.
- Te rog. - Nu...
Megan, unde e Lacey?
- A plecat deja acasă. - Adică nu e la tine?
Nu, tocmai vorbeam cu ea la telefon.
Lacey!
- Nu puteţi intra acolo. - Lacey, nu!
- Nu puteţi intra acolo. - Dă-mi drumul. Te rog, dă-mi drumul.
Copilul meu!
- Daţi-i drumul. - Haideţi băieţi.
Lacey!
Copilul meu.
Haideţi, băieţi.
Haideţi.
- Gata. - Încarcă.
Lacey!
- Intraţi acolo. - Lacey.
Lacey!
Haide. Aici!
Înapoi...
Aici!
E un hidrant acolo. Fă-mi linie de legătură la Autospeciala 1.
Sunt doi oameni înăuntru. Avem nevoie de tine.
Grăbeşte-te cu linia aia.
Intraţi înapoi acolo.
Respiră, Lacey. Respiră pentru mine.
Căpitane, trebuie să părăseşti casa. Acoperişul o să cedeze.
Căpitane, mă auzi? Trebuie să ieşi.
Doamne, scoate-mă de aici. Scoate-ne de aici.
Acolo.
la fata.
Radiografia arată că braţul stâng are o arsură parţială profundă.
Arăţi îngrozitor.
Mă simt îngrozitor.
O să fii bine?
A suferit câteva arsuri de gradul unu, dar o să fie bine.
El e soţul tău?
- Da. - Ai un erou.
Domnule, trebuie să păstraţi braţul ridicat timp de 24 de ore,
pentru a reduce inflamaţia.
Veniţi în 48 de ore pentru o reexaminare.
- Mai bine vă las în pace. - Nu deranjezi. Poţi rămâne.
Nu, e în regulă. Te las să-ţi faci treaba.
O să-ţi dau mai mult tifon să ai acasă
şi o să-ţi scriu o reţetă de antinevralgice, bine?
Eu n-aş pune inelul pe deget
până ce nu se vindecă mâna complet.
Va trebui să se vindece cu inelul pe deget.
Mamă, o să fie bine.
O să se vindece în câteva săptămâni.
Da, I-am bandajat. Pot să vorbesc cu tata?
Bine mamă, am înţeles.
Acum îI pui pe tata la telefon?
Mulţumesc.
Tată, vorbeşti cu mama să mă lase mai uşor?
Sunt pompier. Trebuie să fiu în jurul focului.
Ştiu, tată.
Doar că nu vreau să-mi ţină morală de fiecare dată când ridică receptorul.
Da. Astăzi e ziua 23.
A fost greu de dimineaţă.
Da, cei de la ziar m-au sunat de 2 ori pentru un interviu.
Se pare că sunt un erou pentru toată lumea, în afară de soţia mea.
Nu. Nu renunţ.
Mulţumesc, tată.
Bine, vorbim mai târziu.
La revedere.
Caleb, ce faci?
De ce aşa de greu?
Ziua 23, fereşte-te de paraziţi.
Paraziţii sunt cei care se agaţă de tine şi de partenera ta,
şi sug toată viaţa mariajului.
De obicei, sunt sub forma unor dependenţe, cum ar fi jocurile de noroc,
drogurile sau pornografia.
Promit plăcere, dar iau forma unor boli
şi îţi consumă multe gânduri, mult timp şi mulţi bani.
Ele fură sufletul şi loialitatea faţă de cei pe care-i iubeşti.
Căsnicia supravieţuieşte rar în prezenţa paraziţilor.
Dacă îţi iubeşti soţia,
trebuie să distrugi orice dependenţă a inimii tale.
Dacă nu, o să te distrugă ea pe tine.
Am înţeles, Doamne. Fără dependenţe.
Domnule Rudolph.
Caleb.
Sunteţi bine?
Nu, nu chiar.
Irma, nu vreau să vorbeşti cu acel individ.
E ciudat.
ÎI cunoşti de la depărtare.
Ce?
Nu.
- Bună dimineaţa. - Bună, doamnă Evans. Ce faceţi?
Bine. Sper că şi tu la fel.
Fac destul de bine.
Chiar vroiam să vorbesc cu tine despre echipamentul pe care ne-am uitat.
Cred că părinţii tăi sunt nerăbdători. Când un pacient primeşte scaunul potrivit,
poate sesiza o diferenţă mare.
Scuză-mă, ce?
Patul şi scaunul pe care le-am livrat părinţilor tăi în dimineaţa asta.
Părinţilor mei?
Da, cred că au ajuns până acum.
Dar nu am plătit încă nimic.
Deja au fost plătite.
A sunat un domn şi a spus că vrea să plătească
cele alese de tine.
A plătit tot, şi câteva accesorii.
A spus...
Doamnă Holt?
- Nu e minunat? - Arată splendid.
Bună, mamă.
Ţi-a spus cineva vreodată că eşti minunată?
Poate, dar astăzi nu.
Gavin, nu trebuia să faci asta.
- Ce să fac? - Să-mi ajuţi părinţii plătind.
A fost foarte frumos.
Mulţumesc.
Cu plăcere.
Măcar atât să fac.
- Ai planuri pentru masa de prânz? - Acum am.
"Dragă Catherine.
Nu-ţi pot spune cât de mult m-am bucurat să te cunosc cu adevărat.
Mă trezesc des gândindu-mă la tine,
şi aştept cu nerăbdare să te văd, în fiecare zi.
Gavin. "
Vreau să ştiu dacă e cineva pe nume Gavin care lucrează la spital.
Nu, am decât prenumele.
Doctorul Keller?
- Da? - Caleb Holt.
Trebuie să vorbim.
Nu e momentul potrivit. Trebuie să fac vizita.
Cred că trebuie să-ţi faci timp.
E în legătură cu Catherine, soţia mea.
Bine. Cu ce pot să te ajut?
Ştiu ce faci.
Nu am de gând să stau cu mâinile în sân în timp ce tu încerci să-i furi inima soţiei mele.
Am făcut câteva greşeli, dar încă o iubesc.
Asta ca să ştii că şi eu vreau să o cuceresc.
Şi din moment ce sunt căsătorită cu ea, aş spune că am un avantaj.
Apropo, mulţumesc că m-ai ajutat cu mâna.
Inelarul meu se simte mult mai bine.
Tocmai i-am văzut pe Caleb şi doctorul Keller vorbind unul cu celălalt.
I- a băgat pumnul până la cot în faţă.
Vorbeşti serios?
Despre ce tot vorbiţi?
Cat, ce mai faci?
Bine. Ce repede v-aţi liniştit.
Asta pentru că ne-am hotărât să nu mai vorbim.
Ce s-a întâmplat?
Programez un interviu în zece minute,
şi mă întrebam dacă I-aţi văzut pe doctorul Keller în dimineaţa aceasta.
Cred că face vizitele la etajul 8.
Bine, atunci ne vedem mai târziu.
Pa...
De ce nu i-ai spus?
- Pentru că nu e treaba noastră. - Dar ne-ai spus nouă.
Nu vreau să ştie că treaba ei e treaba noastră, dacă nu e treaba noastră.
Bună.
Bună, ce faci?
- Bună, Catherine. - Ce face domnul doctor astăzi?
- Puţin ocupat. - Mai ieşim la prânz?
Ştii, trebuie să mă ocup de câteva lucruri.
- Am rămas puţin în urmă. - Bine.
- Poate vorbim mai târziu. - Ar fi bine.
- Ne mai vedem. - La revedere.
- Bună, Catherine. - Bună, Anna. Ce faci?
Bine. Şi tu?
Bine, cred. Stai jos?
Aş vrea, dacă nu cumva te deranjez.
Deloc.
Şi, cum mai e viaţa ta zilele astea?
Nu am mai vorbit demult.
E unul din anii aceia.
Bun sau rău?
Nu-mi place să spun asta, dar în general, rău.
Ştii când ajungi la o răscruce de drumuri
şi îţi dai seama că pe orice cale te duci, viaţa ţi se va schimba?
Viaţa îţi oferă multe astfel de momente. Scuză-mă un minut.
Te-ai decis ce cale o să urmezi?
Cred că da.
E greu să nu te mai gândeşti încă o dată.
Scuză-mă, nu vreau să fiu indiscretă, dar te referi la relaţii?
Da.
Catherine, eşti atât de tânără.
Te-aş sfătui să-ţi faci alegerile cu grijă.
Încerc.
Dar m-am săturat să mă simt neîmplinită.
Anna, e aşa de bine să se poarte cineva cu tine
ca şi cum ar ţine cu adevărat la tine.
Scuză-mă, dar vorbeşti despre un anume doctor tânăr?
Cred că nu e un secret aşa mare că am discutat împreună.
Nu am putut să nu observ cum vă comportaţi unul în jurul celuilalt.
Dar mă întreb ce crede soţul tău despre asta.
Soţul meu a avut o şansă.
Şi doctorul Keller e un om bun.
Se poartă mai bine cu mine decât a făcut-o soţul meu vreodată.
Mă ascultă şi mă face să mă simt preţuită.
Nu m-am simţit aşa demult.
Întotdeauna e bine să simţi asta...
Dar dacă doctorul te curtează în timp ce tu eşti căsătorită,
ce te face să crezi că nu va încerca asta şi cu altcineva?
Nu vreau să vorbesc despre asta, Anna. Devine prea personal.
Catherine, îmi pare rău.
Nu vreau să depăşesc limitele.
Trebuie să plec. Mă bucur că te-am văzut, Anna.
Catherine, eşti bine?
Da.
- Nu te duci la lucru? - Nu.
- Eşti bolnavă? - O să fiu bine.
Alergiile sunt de vină?
Am zis că o să fiu bine. Nu te mai îngrijora pentru mine.
Dacă-ţi trebuie ceva, mă duc la magazin.
Nu, sunt bine. Poţi să pleci.
Bine...
Poţi să te ridici?
Ai febră.
Poftim.
Crezi că poţi să iei una?
De ce faci asta?
Am învăţat să nu-ţi părăseşti niciodată partenerul.
Mai ales în caz de incendiu.
Caleb, ce s-a întâmplat cu tine?
Tata m-a întrebat dacă e ceva în mine
care vrea să salveze căsnicia.
Şi apoi mi-a dat ceva.
Te-aş putea lăsa să citeşti.
Cumva asta?
De când ştii?
L- am găsit ieri.
La ce zi ai ajuns?
43.
Sunt doar 40.
Unde scrie că trebuie să mă opresc?
Caleb...
Nu ştiu ce să fac.
Nu-ţi stă în fire.
Bine ai venit la noua fire.
Nu ai vrut să faci asta la început, nu?
Nu.
Dar la jumătatea drumului, mi-am dat seama
că nu am înţeles ce e dragostea.
Când am înţeles cu adevărat, am vrut s-o fac.
Caleb, vreau să cred că e adevărat.
Nu sunt pregătită să am din nou încredere în tine.
Înţeleg asta.
Indiferent dacă ajungi vreodată în acel punct,
vreau să înţelegi ceva.
Îmi pare rău.
Am fost egoist.
În ultimii şapte ani, te-am neglijat complet
prin cuvintele şi faptele mele.
Am iubit alte lucruri când trebuia să te iubesc pe tine.
În ultimele săptămâni,
Dumnezeu mi-a dat o dragoste pentru tine pe care nu am mai simţit-o niciodată.
Şi I-am cerut iertare.
Şi sper, şi mă rog,
să mă poţi ierta şi tu.
Catherine, nu vreau să-mi petrec restul vieţii fără tine.
Trebuia să-i dau hârtiile de divorţ
avocatului meu săptămâna viitoare.
Eu...
Am nevoie de timp...
Să mă gândesc.
Ai tot timpul din lume.
- Bună, doamnă Holt. Ce faceţi astăzi? - Bine, mulţumesc.
Sper că părinţii tăi fac tot bine.
Patul şi scaunul cel nou ajută cu siguranţă.
Mă bucur. Ce pot să fac pentru tine astăzi?
Trebuie să iau câteva aşternuturi pentru patul de spital al mamei.
Desigur, avem câteva pe stoc.
Minunat, ăsta e singurul lucru care nu a fost plătit de doctor
când a achiziţionat patul şi scaunul.
Doctorul?
Da, doctorul Keller, secretul nostru filantrop.
Nu cred că doctorul Keller a plătit pentru aşa ceva.
Nu, sunt sigură că da. Am vorbit cu el despre asta.
Doamnă Holt, dacă ţin bine minte, 24,300 de dolari au fost donaţi
pentru pat şi scaun, dar doctorul Keller nu a fost principalul donator.
Cum?
Din toată suma, doctorul Keller a acoperit 300 de dolari.
Atunci cine i-a dat pe ceilalţi?
Soţul tău, Caleb.
A venit acum două săptămâni şi a plătit totul.
Am crezut că ştii.
Acum două săptămână?
Da, mi-a spus să nu spun la nimeni, dar nu am crezut că nici ţie.
Marţi, acum două săptămâni.
A sunat şi a întrebat cât costă
un pat particular şi un scaun cu rotile.
Am căutat şi...
Unde e?
Nu mai plânge.
Explică SECEO.
Nu ştie.
Salvare, expunere, contaminare, extincţie...
Căpitane, putem vorbi un minut?
- Acum? - Da, domnule.
S- a întâmplat ceva?
Catherine a venit în bază.
- Catherine a mea? - Da, domnule.
Catherine?
Dacă nu ţi-am spus
că eşti un om bun...
Eşti.
Dacă nu ţi-am spus
că te-am iertat...
Te-am iertat.
Şi dacă nu ţi-am spus...
Că te iubesc...
Te iubesc.
Ceva s-a schimbat la tine, Caleb.
Şi vreau ca ce ţi s-a întâmplat ţie să mi se întâmple şi mie.
Se poate.
E prea târziu să-ţi cer să îmbătrâneşti alături de mine?
- Da. - La ce te uiţi?
Înapoi. Nu aveţi ce vedea aici.
De ce? Ce se întâmplă?
Plecaţi la treaba voastră. Caleb porneşte un incendiu.
- De ce începe un...? - Nu e genul ăla de incendiu.
Du-te la treaba ta.
Te pun la curăţenie.
Bună dimineaţa, domnule şi doamnă Rudolph.
Caleb.
Nu-I înţeleg pe băiatul ăsta.
- Ce faceţi? - Bună, fiule.
Ajung la partea cunoscută a cărării.
- Eşti binevenit să păşeşti pe ea oricând. - Poate o să fac asta.
Vreau să-ţi mulţumesc, tată.
Darul de la tine mi-a schimbat viaţa.
Dumnezeu ţi-a schimbat viaţa.
Darul meu au fost doar ustensilele Lui.
L- am dat deja unuia dintre pompieri.
Bravo. E rostul lui să fie dat mai departe.
N- am cuvinte să-ţi spun cât îţi sunt de recunoscător că nu m-ai lăsat să renunţ.
Sau la mama, dealtfel.
Caleb, vreau să fiu un om evlavios.
Şi deja învăţ multe.
Dar e ceva ce nu ţi-am spus.
Am scris carneţelul acela cu scrisul meu
pentru că ştiam că o să-I accepţi dacă e de la mine.
Eu nu am trecut prin acele probe pentru mama ta.
Ea a făcut-o pentru mine.
Cum?
Fiule...
Eu am fost cel care voia să plece.
Dar Dumnezeu a pus stăpânire pe mama ta,
şi ea s-a rugat pentru mine şi m-a iubit necondiţionat.
Prin exemplul ei am ajuns la lisus.
Mama a făcut asta?
E o binecuvântare pentru mine.
Mi-a intrat la suflet foarte mult.
O iubesc din toată inima.
Tată...
M- am purtat greşit faţă de ea.
Caleb, îţi merită respectul.
Mamă, îmi pare rău.
Mamă, n-am ştiut.
Nu face nimic, fiule. E în regulă.
Mamă, te rog iartă-mă.
Te iert, Caleb. Eşti iertat.
Te iubesc.
Şi eu te iubesc, mamă.
Te iubesc atât de mult.
Şi eu te iubesc, Caleb.
Ne-am adunat aici astăzi pentru a sărbătorii reînnoirea jurămintelor
alături de Caleb şi Catherine.
E a doua oară când fac o promisiune faţă de această căsnicie,
dar e prima dată când o fac cu credinţa în Domnul lisus.
"E dorinţa lui Caleb şi a lui Catherine
ca de aici încolo, jurămintele lor să fie
ca o convenţie, nu ca un contract.
Deoarece căsătoria e o instituţie sacră stabilită de Dumnezeu,
şi una care ar trebui să dureze pentru tot restul vieţii. "
"Caleb, în prezenţa Domnului şi a acestor martori,
vii aici astăzi liber şi nesilit de nimeni
pentru a-ţi reînnoi căsătoria cu Catherine?"
Da.
"Şi Catherine, vii aici astăzi, liberă şi nesilită de nimeni
pentru a-ţi reînnoi căsătoria cu Caleb?"
Da.
Din toată inima.
Geneza 2:24 spune:
De aceea va lăsa omul pe tatăI său şi pe mama sa,
şi se va lipi de nevasta sa, şi se vor face un singur trup.
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/fedk Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari