...pentru a-şi recupera pantofii, şosetele şi lenjeria de corp.
Şi acum, un articol care merită o atenţie specială.
Presupunând că vremea nu se schimbă
BUNĂ DIMINEAŢA, VIETNAM
jocul de softball dintre Diviziile de infanterie 133 şi 4
va continua conform programului, în parcul Ban Mi Thout,
la intersecţia dintre Viet Ho şi Hguen Van Theiuh, aici în Saigon.
Nu uitaţi. Scuzaţi-mă.
Cei care şi-au pierdut echipamentul din cauza ploilor
sunt rugaţi să ia legătura cu Locotenentul Sam Scheer.
Locotenentul Schneer...
Locotenentul Scheer îi roagă pe cei cu mitene ude
să încerce să le usuce la soare înainte de a solicita altele noi.
Şoareci de bibliotecă, Centrul pentru activităţi de susţinere, Saigon
vă oferă şase biblioteci în Republica Vietnam.
Cetăţenii americani pot împrumuta cărţi
în Ku Bai, Da Nang, Phung Tao, Saigon, Bien Wah şi San Treng.
Dacă nu puteţi merge în persoană
puteţi scrie Bibliotecilor HSAS.
Solicitaţi cărţile menţionând autorul, titlul şi subiectul,
iar cărţile alese vă vor fi trimise prin poştă.
Perioada sărbătorilor se apropie cu paşi repezi
aşadar, cei care doresc să primită felicitări de Crăciun acasă...
Care doresc să trimită felicitări de Crăciun acasă, în State
sunt rugaţi s-o facă înainte de 13 august,
pentru a evita aglomeraţia din perioada sărbătorilor.
Nu-i dezamăgiţi pe...
URMAŢI-MĂ
Distraţi-vă, dar aveţi grijă cum vă distraţi.
Bagaje pierdute.
Forţele armate regretă sincer orice inconvenient
cauzat de pierderea bagajelor de către companiile de transport.
Personelul care şi-a pierdut...
Mă scuzaţi, personalul care şi-a pierdut bagajul
poate depune o cerere la maiorul Gerald Kleiner, divizia a cincea.
Cererea nu poate depăşi 10 cm pe 13 cm
şi trebuie să descrie conţinutul raniţei.
Maiorul Kleiner vă cere să nu descrieţi raniţa
dat fiind că toate raniţele arată la fel.
Cei care şi-au pierdut bagajul...
-Da, frate, aşa e. -Grăbeşte-te, omule.
-Aşa. -Hei, sergent, unde sunt femeile?
-Caporal Cronauer? -Ai ghicit.
Bun venit la Saigon, dle.
-Ai grijă, puteai să-mi scoţi un ochi. -Doamne, e cald, nu?
Cald? Nu, e ca într-un cuptor.
Sunt soldat Edward Montesque-Garlick, la dispoziţia dv.
Mai întâi de toate, Garlick (usturoi), ar trebui să-ţi găseşti un alt nume.
Deja vă plac, dle.
De fapt, sunt asistentul dv.
la postul de radio al Forţelor armate din Saigon,
însărcinat cu orientarea şi şi evidenţa personalului cantonat,
având şi funcţia de funcţionar.
M-ai dat gata.
-Era deja pornit. -Înţeleg.
Aici AFRS, Radio Saigon.
AFRS Radio aparţine guvernului Statelor Unite
şi operează pe o frecvenţă alocată de 540...
Doamne, ce plictisitor e tipu' ăsta!
Nu chiar. Scopul lui e să ne informeze cu privire la frecvenţele radio.
Mantovani?
Aia li se pune insomniacilor care nu reacţionează la medicamente tari.
Generalul vrea să asculte ceva uşor de digerat.
SOS. Tipesă cu figură incredibilă drept în faţă, opreşte maşina.
-Nu pot să fac asta. -Edward, nu înţelegi.
Vin dintr-o insulă grecească plină de femei care semănau cu Zorba.
Nu credeam că mi se vor mai părea drăguţe femeile.
Acum că am găsit una, nu întorci maşina?
-Mersi. -Avem o întâlnire foarte importantă.
A apărut din nou. Cum de ne-a luat-o înainte?
E o altă persoană, dle.
E şi drăguţă şi rapidă. Bagă viteză, să-i testăm rezistenţa.
Incredibil. Of, Doamne.
Sunt vioaie, sunt rapide şi micuţe.
Mă simt ca o vulpe într-un coteţ de puicuţe.
Ne vine un om nou.
-Nu pricepi, Dick? -Nu, dle, sincer, chiar nu pricep.
Poţi să laşi tonul ăsta?
Da, dle. Eu conduc spectacolul, dle general.
Dacă ceva nu merge, o să fie vai de fundul meu.
Merit să mi se comunice orice schimbare intervenită.
N-a zis nimeni că nu meriţi.
Uite ce e, i-am văzut spectacolul în Creta, şi tipul e foarte amuzant.
M-am tăvălit pe jos de râs. Şi soldaţilor le-a plăcut.
Faci din ţânţar armăsar. Prea mult zgomot pentru nimic.
Pentru numele lui Dumnezeu, omule, nu e sfârşitul lumii.
Nu te ambala, Dick. E vorba doar de un crainic.
Dle, nu mai există "doar". Nu în momentul de faţă şi nu în Saigon.
Locotenentul Steven Hauk este superiorul nostru.
Face pe caraghiosul, dar e de treabă.
Sergentul Major Dickerson, e cu totul altă poveste.
A fost comandantul unui detaşament de forţe speciale de elită.
A venit la noi din cauza unor probleme de depresie
şi a unei infecţii venerice care nu-i mai trece.
În plus, cred că a fost împuşcat în fund, dar nu sunt sigur.
Oricum, e omul pe care trebuie să te fereşti să-l enervezi.
Ed, mereu eşti aşa de fericit?
-Cronauer. -Dle.
Pe loc repaus. Sunt Generalul Taylor.
-Salutare, dle general. -E o adevărată plăcere.
Auzi, dacă ai vreo problemă, să vii la mine.
Sunt cel mai înalt animal din coteţ.
-Garlick, cumva te-ai mai îngrăşat? -Nu cred, dle.
Fiule, numai umbra fundului tău cântăreşte 10 kg.
O să am grijă, dle.
Nu ai voie să-i zici generalului "salutare".
-E o regulă nouă? -Nu, e regulă veche.
-Cel de acolo e Locotenentul Hauk. -Cine e tipul cu urechi mari?
Salut. Ai putea să zbori până în Guam cu aşa ceva.
Soldat Cronauer, dle.
Muriţi dacă mă salutaţi şi pe mine din când în când?
-Scuze. -Mersi.
Am înţeles că eşti un crainic amuzant.
Iar comedia e un fel de hobby pentru mine.
De fapt, e ceva mai mult decât un hobby.
S-ar putea ca Reader's Digest să publice două din glumele mele.
-Pe bune? -Da.
Poate într-una din seri, ne putem întâlni
să ne spunem istorioare nostime aşa, de distracţie.
De ce nu? Poate ascultăm şi nişte discuri cu Tennessee Ernie Ford.
Ar ieşi cu fluierături.
-E o glumă, nu-i aşa? -Poate.
Am priceput.
Unde sunt documentele acestui domn?
-Chiar aici, sergent. -Mulţumesc, dle.
Forţele aeriene ale Statelor Unite. Pălăria te dă de gol.
Aceasta nu e uniformă militară. Ce fel de uniformă e?
Camuflaj cretan.
Dacă vrei să te integrezi într-o gloată de greci beţi, e cea mai bună alegere.
Se cheamă umor. Îl recunosc uşor.
Şi mai recunosc genul tău.
Odată am avut în subordine un tip ca tine. A sărit în aer.
Dar nu înainte ca umorul lui să provoace moartea a trei oameni.
-Sper... -Taci dracului din gură.
Te afli în Asia de sud-est, prietene. Ai o slujbă fără dureri de cap.
Nu pot face nimic în privinţa asta.
Cu timpul, mă vei face să uit.
Fereşte-te din calea mea şi nu vei avea probleme.
Dar dacă faci glume cu mine,
o să regreţi că te-ai născut.
Am fost destul de clar?
-Da, dle. -Dle?
Eu îmi câştig existenţa muncind, soldat.
Să mi te adresezi cu Sergent Major Dickerson.
Da, Sergent Major Dickerson.
Seamănă cu Donna Reed, mai ales la ochi.
Salut, salut, salut.
Aici preotul dv. militar, Căpitanul Noel,
programul radio al credinţelor dv. personale.
Măreţe şi diverse sunt binecuvântările noastre de azi.
Radioul, acest miracol măreţ şi divin îmi dă ocazia
să vă vorbesc pe unde.
Dle, e timpul să ne trezim.
Dumnezeule, ce festin, şi eu sunt omul de bază.
Haideţi dle. În câteva săptămâni, o să vi se pară simplu.
-Lasă-mă să mă culc. -Trebuie să vă treziţi, dle.
-Doamne, cât e ceasul, Edward? -E 5:30.
Cinci jumate, e tare devreme. Va trebui să-ţi trag una.
-Sună-mă în cinci minute. -Nu, trebuie să vă treziţi acum.
Intraţi în emisie.
-Haideţi, dle. -Bine.
...l-a angajat pe Les Crane pentru un talk-show.
-E la capătul holului şi la dreapta. -Mda.
-Cred că aveţi emoţii, dle. -Nici măcar nu sunt aici.
Nu vă faceţi griji, o să iasă bine. Pe aici, dle.
ÎNTR-O CONFERINŢĂ TELEVIZATĂ,
PREŞEDINTELE JOHNSON A DECLARAT CĂ
NR. SOLDAŢILOR AMERICANI PREZENŢI VA CREŞTE
DE LA 75.000 LA 125.000 "APROAPE IMEDIAT".
Mai sunt câteva minute până la începerea emisiunii dv.
Când vine vremea ştirilor, le luaţi din maşinile astea.
Dar, indiferent de ceea ce citiţi dv.,
Departamentul apărării are ultimul cuvânt.
Deci, fiecare articol e verificat de aceşti doi tipi.
Băieţi, vi-l prezint pe noul nostru prezentator, Adrian Cronauer.
Acesta e Marty Lee Dreiwitz.
E obsedat de curăţenie.
Are produse de curăţat importate din Wisconsin.
E şi unul dintre colegii dv. de cameră. În locul dv., m-aş gândi la sinucidere.
Dle, sunt convins că nu vreţi să folosiţi niciunul dintre discurile acelea.
Avem o selecţie aici care a fost pregătită...
Eram nerăbdător să te cunosc. Auzi, poţi să-mi faci un serviciu?
Poţi să spui ceva nostim în clipa asta?
Mă îndoiesc.
Sunt alături de tine. Pe aceeaşi lungime de undă.
Hei, să te întreb ceva. Care e treaba cu Joey Bishop?
Tipul nu e deloc amuzant. Aş şti dacă ar fi.
Să nu mă înţelegi greşit, pare de treabă,
dar şi taică-meu e de treabă şi nici el nu e amuzant.
Joey Bishop. Aş vrea să-mi explice cineva.
Intri în emisie în aproximativ 10 secunde. Nouă, opt, şapte, şase...
Aţi ascultat Fiction and Fact din almanahul lui Marty Lee.
Şi acum, direct din Creta,
bucuraţi-vă de vocea catifelată a lui Adrian Cronauer.
Bună dimineaţa, Vietnam.
Acesta nu e un test. E rock 'n' roll.
A sosit timpul să ascultăm rock până în zonele demilitarizate.
Sună cumva ca dintr-un film cu Elvis Presley?
Trăiască Da Nang, oh, trăiască Da Nang
Da Nang, Da Nang pentru mine Să vină trenu', îmi pun capul pe şine.
Hei, cumva e prea devreme să fac gălăgie? Hei, prea târziu.
E ora şase fix. Ce înseamnă fix? Aşa mă uit eu când mă scol devreme.
Apropo de devreme, ce ziceţi de predecesorul meu, Marty Dreiwitz?
Mersi, Marty, pentru regia de sunet. Mă face să semăn cu Peggy Lee.
Bună dimineaţa, Vietnam? Ce naiba mai înseamnă şi asta?
Nu ştiu dle locotenent. Cred că înseamnă bună dimineaţa, Vietnam.
Şi cine i-a dat permisiunea să transmită muzică modernă?
Freddie and The Dreamers.
Viteza e greşită. Viteza de derulare e greşită.
Pentru cei care tocmai îşi revin după mahmureală, sună perfect.
Încercăm din nou. Puţin mai repede, să vedem dacă sună bine.
Hai s-o punem pe...
Toţi piloţii vor spune "Îmi place muzica, îmi place muzica".
Oh, şi cântecul ăsta e prost.
Ia staţi puţin. Hai să încercăm ceva.
Să redăm invers, să vedem dacă sună mai bine.
Freddie e un diavol. Freddie e un diavol.
Imaginaţi-vă un om călătorind dincolo de imagine şi sunet.
A plecat din Creta. A intrat în zona demilitarizată.
Super. Hei, ce este zona demilitarizată?
Cum adică acţiune poliţienească?
E ca atunci când doi poliţişti din Brooklyn chicotesc
"Mie mi se pare drăguţă".
Orice ar fi, îmi place pentru că
te pune pe picioare mai repede decât un capucino tare.
Ce e o zonă demilitarizată? Sună ca ceva din Vrăjitorul din Oz.
Oh, nu. Nu te duce acolo.
Ho Chi Minh
Oh, uite ce e, ai aterizat în Saigon.
Acum te afli printre pitici.
Reprezentăm armata ARVN Armata ARVN
Oh, nu, urmaţi calea lui Ho Chi Minh. Urmaţi calea lui Ho Chi Minh.
Oh, îţi arăt eu ţie, drăguţă.
Oh, Doamne. E vrăjitoarea cea rea din Nord.
E Hanoi Hannah.
Micuţule soldat american, tu şi căţeluşul tău Toto.
Oh, Adrian, Adrian. Ce faci, Adrian?
Oh, Hannah, depravato.
Ţi-ai întins antenele peste tot, gata cu polenizarea.
E foarte comic. E ca unul din fraţii Marx.
Şi care din fraţii Marx ar fi acela, soldat? Zeppo?
Nu mi se pare comic deloc.
Zeppo? Nu era cel cu pălărie?
Hei, salut, mă poţi ajuta? Cum te cheamă?
Mă cheamă Roosevelt E. Roosevelt. În ce oraş te afli?
Mă aflu în Hai-Fă-n-Fân. Mulţumesc, Roosevelt.
Cum e vremea pe acolo? E cald, al naibii de cald, foarte cald.
Mi s-au încins pantalonii.
Aş putea să gătesc în ei. Ouă fierte de exemplu.
Poţi să-mi spui care e senzaţia? E cald, ţi-am mai spus.
Te-ai născut pe soare? E al naibii de cald.
Ar putea fi puţin... Am văzut, e al naibii de cald.
I-am văzut pe ăştia micii, hainele lor portocalii au luat foc.
Atât e de cald. Ştii ce spun?
Cum crezi că va fi vremea la noapte? Caldă şi umedă.
E bine dacă ne referim la femei, e de rău dacă eşti în junglă.
Mersi Roosevelt. Transmitem muzică.
"Nowhere To Run To" cu Martha and the Vandellas.
Da. Hei, înţelegi ce vreau să spun.
Am exagerat?
Mersi, Marty. Sunete duioase, fii serios.
Nu programăm aşa ceva aici.
Aici AFVN, în ritmuri de rock din deltă până în zona demilitarizată.
AFVN mai bun decât AFVD, ceea ce înseamnă că trebuie să marcaţi rapid.
Mergem mai departe acum.
Ghici ghicitoarea mea.
Care e diferenţa dintre soldaţi şi cercetaşi?
Cercetaşii nu au artilerie grea.
Hei, sunt Adrian Cronauer. Transmit din nou la ora 16:00.
De ce? Dacă-i musai, cu plăcere.
Avem legătura cu frontul.
Salut, cum te numeşti? Mă numesc Bob Fliber.
Bob, cu ce te ocupi? Sunt la Artilerie.
Mersi, Bob. Ce ţi-ar plăcea să asculţi?
Orice. Doar să daţi volumul la maxim.
Trebuie să recunosc.
Tocmai m-am întors din Creta unde femeile arătau ca Zorba.
Mulţumesc.
Fetele alea erau aşa de drăguţe.
Gomer, eşti aici, în Vietnam?
Da, sunt. Surpriză, surpriză, surpriză.
Lyndon, de ce ţi-ai denumit fiica Linda Vrabie?
Pentru că Lynda Potaie ar fi nepotrivit. Uşurel, fetiţă, uşurel.
Dacă îi ridici de urechi nu-i doare aşa de tare.
Oh, pentru asta te duci direct în iad.
Aveţi grijă acolo. Asta e o coincidenţă incredibilă.
Ho Chi Minh şi Colonelul Sanders, sunt una şi aceeaşi persoană?
Judecaţi singuri, liniile noastre rămân deschise.
Am primit un raport privind traficul pe Calea Ho Chi Minh.
Cum stă treaba? Adrian, situaţia nu se prezintă prea bine.
Un bivol a fost victima unui accident.
Priveliştea e tristă. I s-au împrăştiat coarnele pe stradă.
Poate o să aruncăm cu puţin napalm
să încercăm să-l frigem puţin, să facem un grătar.
Stăm de vorbă cu cineva special, din public, dl Leo.
E consultantul armatei în materie de modă.
Oh, mersi, Adrian. Mă bucur mult că mă aflu aici.
Aş vrea să-ţi spun ceva.
Ştii ce, toată treaba asta cu camuflajul mie nu prea îmi place.
De ce? Păi, dacă te duci în junglă, nu te mai văd.
E ca şi cum ai purta dungi şi pătrăţele.
Eu aş vrea să fac ceva diferit.
Dacă te duci în junglă, fă o impresie. Dacă te duci la luptă, surprinde-i.
Ştii ce vreau să spun?
Mulţumesc pentru această frumoasă melodie.
Muzica asta funky ne va ţine treji până în zori.
Să ne distrăm pe ritmuri de boogaloo până vomităm.
Aici se termină emisiunea Adrian Cron Hour.
O să eliberez locul şoferului
dar vă las în compania dlui Distracţie.
Un om cu păr pisicoş şi deteriorat dar care totuşi e un bolid.
Dan Levitan.
Aici AFRS, Radio Saigon, şi al dv., Dan "The Man" Levitan.
Salutări tuturor din serviciul militar din zonă
şi mulţumiri pentru că ne ascultaţi.
Bravo!
Da, e amuzant. Ştiu ce e aia, şi tipu' ăsta chiar e amuzant.
Senzaţional.
-Pe loc repaus. -La naiba, deja eram în repaus.
Ţine-ţi gura, soldat,
pentru că am de gând să-ţi contest stilul.
Mai întâi şi mai întâi, nu face glume despre vremea de aici.
Şi nu spune că vremea de aici e la fel tot timpul
pentru că nu e.
De exemplu, azi e mai răcoare decât ieri cu două grade.
Mai răcoare cu două grade? Pot să-mi dau jos manşonul.
-Manşon, ce v-am zis că e amuzant. -Încerc să ţin o şedinţă.
Ştii ce, mă scoate din sărite faptul că voi nu mă salutaţi niciodată.
Sunt locotenent şi aş vrea să fiu salutat din când în când.
Că doar asta înseamnă să fii mai înalt în grad.
În al doilea rând...
-Registrul emisiunii. -Registrul emisiunii.
Sincer, remarca cu "acţiunea poliţienească" mi s-a părut deplasată.
Cum ai tupeul să compari conflictul de aici, din Vietman,
cu o ceaşcă de capucino?
Păi, aşa mi-a venit, doar încercam să fiu amuzant.
-E bine să fii amuzant. -Da.
E bine să fii amuzant.
Dar fii amuzant folosindu-te de comedie şi umor.
Nu de remarci despre acţiuni poliţieneşti şi cafea.
În plus de asta, difuzează genuri muzicale normale.
Nu chestii trăsnite.
Ni se par acceptabili
Lawrence Welk, Jim Nabors, Mantovani.
-Percy Faith. -Percy Faith, aşa vezi.
Andy Williams, Pery Como şi anumite balade ale dlui Frank Sinatra.
-Bob Dylan ar fi nepotrivit? -Foarte, foarte nepotrivit.
Fostul vicepreşedinte, Richard Nixon, ne va vizita săptămâna asta.
Dreiwitz, te ocupi de transmisiunile de la CP.
Îi place să spună CP în loc de conferinţă de presă.
-Locotenentului îi plac abrevierile... -Şi dacă cumva...
Şi dacă cumva vi se întâmplă să vorbiţi cu el,
vă rog să fiţi politicoşi şi la obiect.
Am înţeles, să trăiţi.
Am înţeles, să trăiţi. Bun.
Aşa. Pe cine avem programat pentru evenimentul din noiembrie?
Păi, iniţial, l-am vrut pe Bob Hope, dar se pare că nu va veni.
-De ce? -Nu-i plac activităţile poliţieneşti.
Îi plac doar războaiele. Îi place să se desfăşoare.
-Nu e amuzant. -Dacă escaladează?
-Conflictul din Vietnam.
Conflictul din Vietnam?
Nu o să transformăm un conflict într-un război
doar ca să putem aduce un comic de renume.
Îl putem aduce pe Tony Bennett sau pe Trini Lopez.
Ştiu, Jerry Vale. Termină la Copa pe 18.
-Data e sigură? -Am aflat de la nepoată-mea.
Unde suntem noi aici, în sălbăticie?
Aduceţi pe cineva bun, The Beach Boys de exemplu.
Am încercat, dar impresarul lor ne-a spus că sunt încă pe plajă
şi nu vor pleca de acolo până în noiembrie.
Cineva care-mi poartă uniforma
şi care seamănă izbitor cu mine
tocmai a spus că genul ăsta de muzică e nepotrivit.
Scuze, dle. Nu prea am dormit.
Fostul VP va sosi vineri.
Mă aştept ca fiecare minut din CP a VP-ului
să fie înregistrat şi difuzat în decurs de 12 ore de la sosirea lui.
Ce ţi se pare amuzant, Garlick?
Poate ne spui şi nouă, ca să râdem şi noi.
Nu, dle. Fostul vice preşedinte e un drăguţ, dle.
Mă scuzaţi, dle.
Dat fiind că VP-ul e un VIP,
n-ar trebui să ţinem CP în SST, pentru că, dacă se află la WC,
ar fi declarat DIA, iar noi am sfârşi cu toţii la PB.
-Acum aş vrea să plec de aici. -Oh, da, dle.
Ce figură.
Şi dacă cumva...
-Şi dacă cumva... -Şi dacă cumva...
Aici Eddie Kirk. Jubileul lui Ray Conniff în câteva momente.
Eu îi zic jubileu. De fapt, e un medalion Ray Conniff.
Trei, sau patru, melodii consacrate, una după alta.
Am ajuns, dle. La Jimmy Wah.
Aici ne place să ieşim, dle.
Incitant, într-un sens destul de liniştitor.
-Înălţimea ta. -E Jimmy Wah, patronul localului.
Salut, salut.
-E rândul tău să saluţi şi să zâmbeşti. -Salut.
Hei, înălţimile voastre, ce ziceţi de o bere?
Ne-ar plăcea să bem o bere, Jimmy.
-Înălţimea voastră? -Aşa îi strigă pe toţi.
Mi se pare mie sau Jimmy e cam homo?
Ca să zic aşa, îi place de Walter Brennan.
A zis că vrea să cumpere poze ale actorului, dezbrăcat.
-Încearcă de trei ani. -Walter Brennan?
Nu ştii, Walter Brennan din The Real McCoys, serialul TV?
Păi, păi, păi, Luke. Păi, păi.
Oricum, e un tip în batalionul 1, a doua infanterie,
care s-a jurat că-i poate aduce poze cu actorul dezbrăcat.
Am încercat să-i spun că e ţeapă, dar nu m-a ascultat.
Doamne. Poze cu Walter Brennan în pielea goală.
Berea voastră.
-Mersi, Jimmy. -Bine.
Ce se mai aude cu Walter Brennan?
-Nimic, nimic promiţător, Jimmy. -Mie el mi se pare promiţător.
-Ba Muy Ba, bere bună în Vietnam. -Ba Muy Ba, singura bere în Vietnam.
Încearc-o.
-Ce s-a întâmplat? -Ce s-a întâmplat?
Formaldehidă.
Punem un strop de formaldehidă pentru gust.
Unora le face rău, da.
Dacă ajungi la spital,
când te întorci, îţi dau salată gratis.
Păi, mi se pare corect. Chiar este.
-O să te obişnuieşti. -Poate.
Uite-o că vine.
Nu pot să refuz o fată care mă vrea cu tot dinadinsul.
-S-a deschis sezonul de vânătoare. -Ce-i?
-S-o prind înainte să accelereze. -Nu poţi să pleci.
Trebuie să guşti puiul meu picant, gătit cu...
Salut. Ce mai face Lynn?
Scuze. Semeni cu prietena lui Lynn, din Toledo.
Dă-mi voie să-ţi ofer o cafea, ca să mă revanşez.
Şi ceaiul ar intra în aceeaşi categorie.
Eu nu crede că era corect. Rog la tine, da?
-Ce a spus? -A spus nu, dle.
Edward, m-am îndrăgostit. Crezi că-i plac fructele de mare?
O să scape. Edward, adu jeep-ul.
Bine. E blocat de un camion.
-Staţi aici, dle, vorbesc eu cu şoferul. -Nu avem timp. Taxi.
-Biciclete, o să cumpărăm biciclete. -Ba nu cumpărăm biciclete.
Roţile astea nu au cauciucuri.
Nu mai face mofturi şi hai odată, Edward. Da, s-o urmărim.
Dle. Dle, trebuie să ne păstrăm demnitatea.
Puţină demnitate.
Dle, dle, e periculos.
Dle.
Dle, dle.
-Bună ziua, elevi. -Bună ziua, dle Sloan.
La ora trecută, am citit capitolul trei.
Trebuia s-o iei pe aia cu rotiţe ajutătoare, băiete.
Aproape că mi-am pierdut viaţa.
M-am oprit la atâta distanţă de bara unui camion.
Mi-a trecut prin faţa ochilor toată viaţa, şi nici măcar nu a fost interesantă.
Cum să-i atrag atenţia fetei ăsteia?
Aş dori să cumpăr nişte unt şi nişte brânză, vă rog.
Mi-a trecut prin faţa ochilor, exact aşa cum se spune.
Colecţiile de timbre, eu smulgând studeniţa de pe gazonul lui taică-meu,
aranjând greblele după mărime, pentru maică-mea, în garaj.
Chiar şi comprimată în două secunde, viaţa mea e fadă.
-E îngrijorător. -Edward, ai auzit ce am zis.
Cum o conving pe fata asta să iasă cu mine?
Nu o convingi. E o cultură foarte diferită.
Ar trebui s-o cunoşti prin intermediul familiei,
ca să poţi vorbi cu ea.
Ascultă.
-Citit la mine cartea. -N-am mai auzit astfel de rime.
Trebuie să fiu cu ea, măcar până când află cum mă cheamă.
Crezi că profesorul îi poate da întâlnire?
-Posibil, dar ar trebui... -Exact asta voiam să aud.
...să te prezinţi într-un anume fel.
Astăzi vom vorbi despre cumpărături.
Cumpărături pentru cină şi lucrurile pe care le cumpărăm...
când mergem la cumpărături.
Mai precis... Mă scuzaţi.
Cu ce vă pot ajuta?
Da, mai am două luni de trăit şi aş vrea să predau înainte să mor.
Nu cred că m-ai înţeles, zelosule.
Clasa îţi aparţine.
Salutare, elevi. Mă numesc Adrian Cronauer.
Aş vrea să vă cunosc pe toţi
aşa că vă rog să vă scrieţi numele, adresele,
numerele de telefon de acasă şi de la serviciu, pe o hârtie.
Sergentul Sloan profesorul nostru. Tu n-ar trebui să fii aici.
Am ordine precise, de la un colonel, să vin aici.
Mai întâi aş vrea să ştiu ce materie e asta.
-E engleză? -Da.
Ce noroc pe capul meu. Mulţumesc pentru participare.
Aşadar, să pornim de la faptul că engleza e o limbă fantastică.
Să analizăm o frază, de exemplu:
"S-a întors iubitul meu şi am îmbulinat-o.
Hei nah, hei nah, s-a întors iubitul meu." Încercăm?
Încercăm, s-a întors iubitul meu? Vrea cineva?
Nu te prinde.
Credeţi că pot să fac minuni?
-Ce coşmar. -Nu ştiu.
Dacă am spus asta înseamnă că habar n-am.
Nu prea pot să predau engleza.
Nu a trebuit să închid telefonul. O s-o facă el dacă se întoarce.
Pot doar să vă spun cum se vorbeşte pe stradă, în America.
Dacă sunteţi pe stradă în New York şi cineva vine şi spune
"Mă scuzaţi. Aş dori să cumpăr nişte brânză şi nişte unt."
Nu. Nu, totuşi.
Practic, vorbim cam aşa "Hei, omule, ce mai zici?
Arăţi mişto azi. Dă laba cu mine."
Dacă cineva în America vine la voi şi zice
"Dă laba cu mine", nu vă speriaţi.
Nu au lepră, nu o să facă aşa:
Nu, e ceva de genul, "Hei, scumpo, dă laba cu mine".
E o formulă de salut. E ca, "Ce mai faci? Dă laba."
Aşa se face, "dă laba". Întinde mâna.
Aşa. Da, dăm laba.
Acum faci şi tu la fel.
Da, şi apoi spui "Beton, frate".
Spune.
-Beton. -Da.
Fraţilor.
Dacă ceva arată bine spui că e beton.
Nu înseamnă că te apasă.
Nu, înseamnă beton. Încercaţi.
Spune, "Hei, scumpo, ce mai zici? O să ne simţim beton."
Hei, scumpo, ce mai zici? O să ne simţim beton.
-Pe curând. -Dle Cronauer, îmi place de tine.
-Şi mie îmi place de tine. -Mulţumesc.
-Predai Americăneşte OK. -OK.
Joacă joc de softball.
Da, bine, o să încercăm dacă obţinem echipamentul.
-Uit-o pe fată. -O să o las pe ea să spună nu.
A spus nu. Asta înseamnă dacă pleacă de lângă tine.
Mă interesează fata, nu sfaturile tale practice.
Ştiu pentru că e sora mea.
Dar, aş vrea să iau prânzul cu tine, poate să mă uit la pozele de familie.
-Haide. -Nu-mi placi, dle.
De ce nu? Am o personalitate plăcută, întreabă pe oricine.
Ipocrit, ca americani şi francezi, înainte.
Aici ca să luaţi ceva, plecaţi dacă nu obţineţi.
Ai venit în clasa mea, poate ne place de tine.
Vii pentru fată, nu o obţii, pleci.
Bine, Sherlock, da, am dat bacşiş ca să ajung la fată.
M-ai prins, bum.
Dar, ştii ce? Îmi plac elevii, aşa că o să rămân.
Hai să facem pace, bine? Haide.
Haide, haide.
Mă placi pentru sora mea.
Nu, te plac pentru că eşti sincer. Pentru că eşti mai scund decât mine.
Arătăm ca în pozele "aşa da, aşa nu". Hai să-ţi dau o bere.
Uneori faţa ta seamănă cu peştii din Golful Thailandei.
E adevărat, foarte adevărat. E o insultă, nu-i aşa?
Poţi să mă inviţi la prânz, dar las-o în pace pe sora mea.
Ştiu cum sunt americanii.
Văd o fata cu sâni cum le place, o pun într-o maşină selectă,
îi cumpără mâncare scumpă, şi apoi mint despre bani.
Şi apoi încearcă s-o ducă într-un pat.
Şi ce e rău în asta?
Aici e mai sincer.
Pe strada asta găsim cumva şi mâncare care nu-ţi provoacă diaree?
Voieşti?
Ce naiba e asta?
A turnat supă cu fidea nuoc mam cu ouă de peşte.
Nu ştiam că au ouă.
Mănâncă.
Nu pot, încă se mai zbate.
Nu, peşte OK.
Altfel nu ziceam OK.
Îţi place.
Vezi? Nu mă crezi.
Te cred, frate, dar nu pot mânca ceva care arată ca nişte lături.
Supărat că eu nu te cred, dar adevărat, tu nu mă crezi.
Dacă vrei prieten, mă crezi. Şi mănânci.
Hei, o să fiu... vreau să fiu prietenul tău.
Bine, uite, mănânc.
Iau şi de la fund.
La naiba, ce dracu'.
Oh, m-a ars.
Mi s-a... La naiba.
-Mi-a ars şi părul de pe picioare. -Picant?
Nu, picant? Nu, e nemaipomenit.
A zis că e puţin picant.
Puţin, da.
Nu că e distractiv? Şi ţie îţi place?
Puţin din asta:
Îi plac cei trei Stooges. Hei, Moe, hei, Moe.
Îţi place să te prosteşti.
-Eşti destul de matur ca să intri? -Cred.
Hei, Înălţime, mă bucur să te văd iar.
Ia uite ce prieten nou.
Prea tânăr pentru tine.
Vreau să-ţi arăt ceva foarte drăguţ.
-Da? -Arată foarte minunat.
-Pot să destăinui? -Sigur.
Uite la forma glezna soldatului, ce elegant se îmbină cu bocancul.
Ajută-mă să fac poze cu glezna, şi-ţi dau barul meu.
Eşti un om foarte bolnav. Ştii asta, nu-i aşa?
Mulţumesc.
Doamne.
Doamnelor şi domnilor, noua voce a Saigonului,
Adrian Cronauer.
Nu e suficient pentru maşină.
-Ce s-a întâmplat cu fata? -N-a mers.
Vreau să vă prezint un elev de la cursul meu de engleză.
Tuan, băieţii.
-Hei, Tuan. -Ce mai faci?
-Băieţi, Tuan. -Ia loc, frate.
Trage-ţi un scaun. Salut, Tuan, nu te-am mai şezut de mult.
Groaznic, e groaznic.
Fetiţele astea sunt grozave.
Am... Nu o să ies niciodată cu ele.
Mereu mi-am dorit fetiţe ca astea, dar aveam probleme, de mic.
Cine naiba şi-o trage când e mic? Şi nu le mai spune fetiţe.
Pe văcărese le poţi numi fetiţe.
Astea sunt escorte franco-vietnameze.
Nu le strica imaginea asociindu-le cu Dale Evans, bine?
Îţi vine să crezi ce forme au fetiţele, adică escortele?
Aia în albastru.
Nu, fundurile alea au fost concepute
de un cercetător evreu în Elveţia, Dr-ul Fundfain.
Dr-ul Heimlich Fundfain.
Vrem să le cunoaştem, dar nimeni nu e în stare să le agaţe.
Stai puţin, hai să încercăm aşa.
Fetelor, fetelor, veniţi puţin.
Scuzaţi-mă, fetelor.
Scuzaţi-mă fetelor. Alo, alo.
Veniţi, da.
Uite că vine Miss Asia de Sud-Est
Nu ar trebui să fraternizăm cu fetele astea.
Scrie în nota de serviciu.
Fără fraternizare cu fetele în nota de serviciu.
Lasă notele de serviciu. Se apropie nişte femei tari.
Uite-o că vine
-A mers. -Da, pe aici, vă rog.
-Mulţumesc. -Bună.
-Bună, sunt William Holden. -Aici.
-Aşa, Crăciun fericit. -Bingo.
Crăciun fericit. Dacă crezi în Moş Crăciun.
De ce nu am şi eu una?
Dan Levitan. Probabil că mi-ai ascultat emisiunea.
-Salut. -Cum te cheamă?
-Ma Li. -Eu mă numesc Levitan.
-Poţi să pronunţi? -Cine l-a adus pe gălbejit?
Levitan.
Am întrebat, cine dracu' l-a adus aici pe gălbejit?
Te iubesc.
-O eclipsă kaki. -Trebuie să plec.
E în regulă. Eu l-am adus.
Hei, totuşi, dacă-i dăm afară pe gălbejiţi,
şi pe orezari, pe broscari, pe cioroi şi pe jidani,
nu vor mai rămâne aici decât nişte ţărănoi fără creier.
Şi ce distracţie mai e şi asta?
Eu unul aş tăcea din gură.
Daţi-mi voie să vă fac cinste cu nişte bere, ce ziceţi?
-Ai înnebunit? -Aş putea...
-Gura. -Bine.
-Dă-l afară. -Hei.
Hei, hei, hei.
Hei, hei, hei, potoliţi-vă.
Ce vrei să demonstrezi împingând copii vietnamezi?
Ăsta e barul soldaţilor. Nu ne plac gălbejiţii.
Nu-l vrem aici. Scoate-l afară.
Toţi zic gălbejit, dar e în regulă.
-Nu vă sfiiţi să-mi veniţi în ajutor. -Suntem cu tine.
Trebuie să-ţi spun ceva.
Am cutreierat lumea, am văzut o mulţime de locuri şi de oameni.
Dar niciodată, în călătoriile mele, n-am văzut un tip aşa de mare
cu atâţia muşchi, şi care n-are penis.
A vrut să facă compliment.
La naiba.
S-a zis cu tine, boule.
Cheamă poliţie, repede.
Vorbeşte.
Cei doi au abuzat fizic un vietnamez.
-Pentru că am venit aici să aplanăm... -Deci ai pornit o bătaie.
Ai întors localul pe dos. Ce soluţie deşteaptă.
Ai idee cât de ridicol par
când cineva aflat sub comanda mea provoacă o încăierare într-un bar?
Nu vei rezista prea mult aici, prietene.
Poţi să mă trimiţi oricând înapoi în Creta.
Crezi că e o glumă?
Pot găsi alte alternative decât Creta.
Mă pricep la chestii de genul ăsta.
I-am trimis pe mulţi în locuri din care nu mai au scăpare.
Nu crezi că pot găsi ceva şi pentru tine?
Poţi vizualiza câteva alternative neplăcute?
Nu şi fără diapozitive.
O încăierare în bar, e una, Cronauer.
Mai bine te potoleşti.
Mai bine stai în banca ta.
Mai bine te-ai ţine departe de orice s-ar întâmpla,
altfel, am eu ac de cojocul tău.
-Am fost destul de clar? -Da, dle.
Dle? Vezi ceva la uniforma asta care indică gradul de ofiţer?
Ce înseamnă trei dungi în sus şi trei în jos, soldat?
Scor egal.
Sergent Major.
Ieşi dracului de aici, acum.
Doamne, ajunge.
Te rog, sunt... Termină.
Scularea, dle Faţă Adormită.
Ai întârziat.
DOI SOLDAŢI ADUŞI ÎN FAŢA CURŢII MARŢIALE:
AU ÎNCERCAT SĂ FURE UN AVION PENTRU A SURVOLA HANOI-UL
Domnilor, ce altceva pot spune decât salut.
-Salut. -Salut.
Care dintre voi vrea să-şi proiecteze vocea?
Cenzurat, cenzurat, cenzurat.
Înrolaţi-vă în armată ca să încercuiţi texte.
Hei, ce ştiri mi-ai lăsat?
"Nixon, Singapore, Lacul Erie." Haideţi oameni buni.
Hai odată, intri în emisie în două secunde.
E timpul pentru Adrian Cronauer.
Bună dimineaţa, Vietnam.
Salutare, turişti. Nu uitaţi, luni e Ziua malariei.
Aşa e, e timpul să luaţi pastila aia mare, portocalie
şi să vă pregătiţi pentru dansul Ho Chi Minh.
Revenim cu noutăţi.
Toate noutăţile sunt noi şi aprobate de Armata SUA,
armata care miroase cel mai bine din toată lumea.
"Marea Britanie recunoaşte insula-stat Singapore."
Cum recunoşti o insulă?
Zici "Hei, stai. Nu, nu-mi spune, stai.
Nu ne-am văzut cumva anul trecut la bar mitzvah, la familia Omfain?
Semeni foarte tare cu Hawaii.
Nu ne-am văzut anul trecut la Peninsula Club? Nu."
"Papa Paul VI a ţinut slujba în italiană."
Sunt eu nebun, doar e la Roma.
Ştii, într-o zi vreau să-l întâlnesc, să-l pup pe inel ca să facă:
"Astăzi, fluviul Mississippi a ieşit din matcă."
Ce e o matcă?
O albină mare. Deci, s-a revărsat lăptişorul de matcă.
Femeia-bărbat a început să urle: "Betty, nu te duce acolo".
Ştiu că nu se spune "femeia-bărbat" Nici măcar lesbiană.
Se numeşte "femeie în pantofi comozi". Mersi.
Starea vremii. Avem legătura cu Roosevelt E. Roosevelt.
Roosevelt, cum merge?
Sunt cu cineva. Nu mă deranja chiar acum.
Bine. Poţi să ne dai o idee despre vreme?
Nu acum, lucrez la balcoane. Încerc să mi-o trag, lasă-mă.
-Dar cum e vremea? -Ai fereastră, deschide-o.
Mersi. Va trebui să contactez pe altcineva pentru vreme.
Mergem tocmai la Staţia meteo Washington. Walter Cronkite.
Walter, cum e vremea?
Vreau să încep prin a-i spune lui Roosevelt E. Roosevelt,
ce este, ce va fi, ce a fost.
Astăzi, vremea e caldă şi căcăcioasă
şi va fi caldă şi căcăcioasă şi după-amiază.
Mâine, vom avea vreme nasoală
cu şanse de ploaie pişată dinspre Nord.
Practic, suntem cu toţii în călduri.
Şi acum, vă dedicăm nişte melodii.
Vor începe chiar acum.
Ce naiba a fost asta?
Vreme nasoală, căcăcioasă?
-Se cheamă comedie, dle. -Comedie?
Nu, nu e comedie. Comedia e amuzantă.
-Sunt maimuţăreli. Schimonoseli. -Schimonoseli?
Soldatul Cronauer te roagă să elaborezi.
Maimuţăreli. Comedia erorilor, ca Keystone Kops căzând pe jos.
Prostii de genul ăsta.
Căzăturile sunt gaguri vizuale.
-Cum poţi fi văzut căzând la radio? -N-am zis în sens literal.
-Nu se aplică la radio, dle. -Vedeţi, dle?
Vreau să spun că e în spiritul lui Keystone Kops.
Dle, nu ar merge.
Nu cred că te poate vedea nimeni căzând la radio, dle.
Dacă un radio de teren...
Ce cauţi aici?
-Credeam că ajut să aplanaţi... -Nu ajuta şi nu aplana.
Şi tu.
Nu eşti deloc comic.
Ai o problemă, ar trebui să începi să-ţi schimbi viaţa.
Dle?
Mulţumesc pentru critica constructivă.
Sunt onorat să primesc sfaturi despre genul comic de la un om ca dv.
Bine.
Dar să nu se mai întâmple.
În dicţionar, la cuvântul "bou" e poza lui.
De ce sunt aici?
Să punem nişte muzică.
Începem.
Să ascultăm nişte James Brown.
Scumpo, ajută-mă, te rog.
Revenim.
Zahăr şi mirodenii.
Ce drăguţ, ce frumos.
Spune-le, James. Arată-le tu lor.
Dumnezeule mare, îndură-te de mine.
Dă-i bătaie.
Dle, Walter Cronkite locuieşte în New Jersey.
-A fost o glumă, dle. -Da.
-Sarcasm, dle. -Tocmai în Bergen County.
-E o formă a genului comic, dle. -Hackensack.
-Da, dle. -De unde ştiu?
O să am grijă să primească mesajul. Şi nouă ne place de el, dle.
Da, sunt sigur că nu era Walter Cronkite.
O să-i transmit, dle.
N-am mai vorbit cu dv.?
Bine, dle, mulţumesc.
Foarte bine. Bun.
Aşa, haideţi să recapitulăm.
Dacă cineva nu spune adevărul îi spuneţi că mănâncă...
-Rahat. -Rahat.
Aşa, dacă cineva vă enervează din ce în ce mai mult,
îi spuneţi...
-Mă scoţi din sărite. -Mă scoţi din sărite.
Cu toţii.
Aşa, să vedem.
Dacă o maşină vă taie calea,
dintr-odată...
Le arătaţi degetul.
Degetul.
Foarte bine. Şi acum, o situaţie foarte specială.
O chelneriţă din Puerto Rico...
Vine, îţi aduce o supă roşie. Să zicem că e supă de roşii.
Iată că alunecă, varsă supa pe pantalonii tăi de gabardină
care au fost mai scumpi decât televizorul în culori.
Te-ai enervat puţin şi îi spui... Minh?
Uite ce ai făcut.
Şi la naiba, şi proasta, şi căcat.
E prost. Nu spui cuiva că e căcat.
Nu, calci în căcat. Dar nu spui că cineva e căcat.
Poţi să calci în căcat. Ştiu că poţi.
Da, dar poţi să mănânci rahat, zicea el.
Nu, nu, calci în rahat, poţi să mănânci căcat.
Sunt sigur că poţi să calci în căcat.
Am văzut într-un film franţuzesc.
Cum poate o persoană să arate ca un rahat?
-Imposibil e. -Hai să terminăm.
Putem să încheiem dezbaterea pe teme de caca.
Să ne imaginăm o situaţie specială. Wilkie, ceva special, da?
Intri într-un restaurant, da? Vine o chelneriţă.
Porţi cel mai bun costum al tău.
Apare, varsă supă pe tine şi se uită la tine ceva de genul
"N-am vrut. Şi ce poţi să-mi faci, boule? "
Ce-i spui? Ce ai spune?
Cineva a vărsat ceva pe pantalonii tăi, ce faci?
Nu fac nimic.
Wilkie, suntem la cursul de înjurături.
Te-ai enervat. Ce ai face?
Rămân tăcut.
Se duce la bucătărie, ia un cuţit, începe să te înjunghie.
Te înjunghie. Înfige furculiţa în tine.
Îţi scoate ochii cu lingura, Will.
Te taie cu cuţitul, îţi înfige lingura în ochi.
Ce ai face, Will? Ce ai face?
Aştept să mor.
Dle Cronauer, ne plac lecţiile tale mai mult decât cele din carte.
-Curând jucăm baseball? -Când ne înveţi softball?
Vă trebuie încălzire. Când o să fiţi pregătiţi, o să încercăm.
De unde eşti?
Queens. Bayside, Queens.
-Ce sunt Queens? -Nişte tipi înalţi şi slabi, melomani.
Nu? Bărbaţi solizi pe care-i cheamă Mary şi care se machiază.
Da, lakai, lakai, lakai.
Ce e lakai?
Stai liniştit, american nebun.
Am stabilit întâlnire pentru tine şi Trinh mâine.
-Pe bune? -Lângă zadă, lângă Viet Hoa.
Lângă vânzătorii de mâncare şi flori unde te-ai ars cu supă.
-Unde e? -Supa, mai ţii minte?
-Când te-ai ars. -Doamne, da.
Te avertizez, nu-ţi place când ajungi acolo.
Spui ridicol.
De ce? Ăsta e cel mai ridicol lucru pe care l-am auzit.
Salut.
Doamne, poate să iasă nasol.
Salut.
Însoţitori.
În Vietnam, familia vine să întâlnească pe cineva care se întâlneşte.
Bună ziua, salut.
E toată gaşca aici.
Doamne, ajută-mă. E minunat.
Ştii, eşti foarte frumoasă.
Şi foarte tăcută.
Nu sunt obişnuit cu fete atât de tăcute. În afara celor care iau medicamente.
Ies cu fete care vorbesc atât de mult, încât le poţi conecta la o eoliană
şi ar putea produce energie pentru un orăşel ca New Hampshire.
Vorbeşti, cred, foarte mult.
Păi, nu sunt obişnuit să dau întâlnire cu o fată în faţa unui juriu.
Îmi dă emoţii.
Nu vreau să-ţi fac emoţii, Cronow.
Ştiu că tu om bun.
Şi să crezi, tu e cel mai bun în blândeţe cu care spui,
sau niciodată să fie pentru doi unul şi altul.
Am înţeles, în mare parte, scumpo, dar am pierdut şirul la sfârşit.
Hei, hei.
Hei, unchiule Phil.
Te rog, poftim.
Hei, ţi-am dat? Pentru tine.
Hei, poftim, pentru tine.
Uite, pentru toţi.
Faceţi-vă de cap.
Ce înseamnă o treiseprezecime de dolar între prieteni?
Haide, nicio problemă.
Se simt bine.
Hei, ascultă, ştiu că nu se poate.
Dar asta nu înseamnă că nu putem râde împreună.
Hei, primesc orice îmi poţi oferi pentru că mă bucur să fiu lângă tine.
Vrei să vedem un film?
Trebuie să-i întrebăm pe oameni.
Hei, nicio problemă.
Atenţie, cumpărători. Oameni buni, linişte.
"Under the Boardwalk", îl ştii?
"Shout" cântat de Isley Brothers, îl ştii?
Ştii vreun cântec american?
"Puff, the Magic Dragon."
Ştii "Puff the Magic Dragon"? Vrei să-l cânţi?
Puff, Dragonul Fermecat Locuieşte lângă copac
E minunat.
Bună, 12...
Luaţi o pătură de doi
Adăugaţi un băiat şi o fată
E un joc pentru amândoi
-Să-ncercăm odată -Să-ncercăm odată
Pătură, plajă, bingo
Ăsta e numele jocului
Hai să vedem
dacă au lăsat-o să cadă.
Cred că şi noi ar trebui să facem la fel.
Haide.
Băieţi, să mergem.
Mi-ai citit gândurile.
LIDERII MILITARI AMERICANI DIN SAIGON ÎL PRESEAZĂ PE
MCNAMARA SĂ APROBE TRIMITEREA "DE URGENŢĂ"
A 350.000-400.000 DE SOLDAŢI AMERICANI.
De ce nu le pot citi? Acum ce mai e?
Nu vor fi de acord să facă publice astfel de ştiri.
Asta e cenzură, Edward. Nu asta înseamnă America.
Nu suntem în America, dle.
Mai bine nu vă băgaţi. Sunteţi în mijlocul emisiunii.
Cu exprimarea asta te adoarme şi dacă iei amfetamină.
"S-a încheiat un acord în Guam." Sună ca un găinaţ în cădere.
Uite ceva palpitant.
"Hubert Humphrey în vizită la Capitol Hill." Poveşti pentru copii.
-O s-o citesc pe asta. -Nu, nu vă pot lăsa.
Edward, faci vreodată ceva care nu e ca la carte?
Nu şi când intru în bucluc.
Eddie, uneori trebuie să mergi foarte departe ca să dai de bucluc.
Se cheamă distracţie.
Ce e asta? Haide.
Asumă-ţi nişte riscuri din când în când, Edward. Viaţa aşa e făcută.
Ai găsit ceva?
Nu, va trebui să inventez ceva.
Hei, ne-am întors.
Ultimele două secunde de tăcere au fost noul hit al lui Marcel Marceau,
"Walkin' in the Wind".
Şi acum, ştirile pe scurt.
Uite că vin.
Papa s-a dovedit a fi evreu, Liberace este Anastasia,
şi Ethel Merman blochează radarul rusesc.
Germanii de Est au declarat astăzi că zidul Berlinului a fost o festă.
Papa a decis să lanseze produse de baie având ca temă Vaticanul.
Ceva de necrezut.
Da, e noul Papă-pe-Frânghie.
Da, aşa e, Papă-pe-Frânghie.
Speli cu el şi ajungi în rai. Vă mulţumesc.
Ethel Merman testează noi metode de a păcăli radarul rusesc.
Iată o scurtă mostră:
O, am o presimţire
Că dragostea va rămâne aici
Rugaţi să riposteze, ruşii au spus:
"Ce naiba a mai fost şi asta? "
Încă un calup de ştiri.
Azi, preşedintele Lyndon Johnson a adoptat
legea înfrumuseţării autostrăzilor.
Legea susţine că fiicele sale
nu au voie să conducă o decapotabilă pe autostradă.
Hei, vă aşteaptă un spectacol grozav azi.
Fostul vicepreşedinte Richard Nixon e în oraş.
Marea sculă pe basculă e aici. Pregătiţi-vă.
Asistăm la o coincidenţă incredibilă.
Sunt de părere că vocea lui seamănă cu a lui Mister Ed.
Vă las pe voi să judecaţi.
Luaţi aminte. Acum ascultaţi.
"Wilbur, vino în cameră." O coincidenţă incredibilă.
Să mai ascultăm muzică.
Să dăm năvală în zori de zi, cu invadatorii dimineţilor noastre.
Cererile voastre vor fi preluate în curând.
Cereri? Unde le voi prelua?
De unde sunaţi?
Încerc să vă sun dintr-o cabină telefonică din zona demilitarizată.
Să dansăm lock and loll!
Şi acum prietenul nostru de la serviciile secrete militare.
Spune-ne ce ai aflat referitor la inamic de când ai venit aici?
Am aflat că nu îl putem găsi.
E pe undeva pe acolo,
dar ne e extrem de greu să dăm de el.
Cum faceţi ca să găsiţi inamicii?
Păi, îi întrebăm: "Sunteţi duşmanii noştri? "
Şi cine spune da, se alege cu un glonţ.
E foarte greu să găseşti un vietnamez pe care să-l cheme Charlie.
Pe toţi îi cheamă Nyugen sau Doh sau ceva în genul ăsta.
Îmi vine foarte greu.
Îţi mulţumesc mult. E adevărat că...?
Chiar aţi fost în preajma gazelor neurotoxice testate?
Gaze neurotoxice?
Da. Aţi folosit aşa ceva?
Da, o dată. Pe propria mea piele.
Şi nu a avut...
Nu a avut niciun efect.
Nu am avut niciun...
O, ce câini mari.
Nişte câini mari mi-au aterizat pe faţă.
Nu ştiu ce înseamnă asta.
Gata, mi-a ajuns. Am şters-o de aici.
Aici se termină Adrian Cron Hour,
dar vă las în compania dlui Warmth, Dan "The Tan" Levitan.
Îţi mulţumesc, Adrian.
Adrian Cronauer, un plus de zăpăceală la...
Conferinţa de presă a lui Nixon.
Aşteaptă să asculţi. Îi lipsea doar atât ca să fie sincer.
Nu, ascultă-mă! Lasă-mă să mă bucur.
Doar o secundă, te rog!
-Unde crezi că te duci? -Să-mi iau ceva de mâncare.
Nu ai timp.
Stai aici şi bea un suc instant sau altceva.
Le-am promis ascultătorilor ştiri cu Nixon până în ora 16:00.
Am stat în direct 4 ore. Mi-e foame.
Glumeşti, nu? M-am prins.
Nu, chiar îmi e foame.
În cazul ăsta, îţi ordonez.
Îmi ordonezi, aşa zici.
În cazul ăsta, domnilor, să edităm caseta.
Mulţumesc.
Produse Campbell's.
Înălţimea ta, iar ai venit!
Fără bătăi, da?
Desigur, James. Frumos costumul tău verde lucios.
Arăţi ca un spiriduş oriental.
Îţi place? Îl am din Hong Kong, patria costumelor verzi lucioase.
Drept urmare, nu putem vorbi de neutralitate
sau de sentimente neutre în Vietnamul de Sud.
Astăzi părăsesc Vietnamul şi nu am nici cea mai mică îndoială...
E Nixon.
...că Viet Cong va fi înfrânt şi că războiul va fi câştigat.
Asia presupune, pe bună dreptate,
după cum aţi sugerat, renunţări şi câştiguri.
Nu am făcut nicio astfel de sugestie, dle. Îmi pare rău.
Statele Unite nu au dreptul de a oferi nimic.
De ce se aude vocea lui Cronauer pe caseta asta?
Nu ştiu, locotenente.
Dle Nixon, vă mulţumesc pentru comentariul politic concis,
dar aş vrea să abordăm şi subiecte mai personale
în raport cu cei care luptă.
Cum v-aţi descrie testiculele?
Sunt moi, îmi atârnă
-...şi nu îmi folosesc la nimic. -Dumnezeule.
-Ce vreţi să spuneţi? -Dumnezeule!
Le lipseşte forţa fizică.
Cum aţi descrie viaţa dv. sexuală cu soţia dv., Pat?
Uneori e plictisitoare.
V-aţi gândit la o posibilă schimbare de sex?
-Se face o operaţie care... -Nu-mi face asta.
-Un chihuahua bine atârnat. -Nu face asta.
Dle Nixon, în timpul vizitei în Vietnam, s-a zvonit că aţi fumat marijuana.
Intenţionaţi să duceţi marijuana şi în Statele Unite?
Cum aţi face asta?
Cu avionul, cu elicopterul şi chiar cu maşina.
Oare l-aţi putea imita pe Mister Ed, pentru că oamenii...
Opreşte chestia aia!
Am spus să o opreşti!
Dle.
-Unde este Cronauer? -Mănâncă, dle.
Vreau să-l văd c.m.r.p.
Ce aţi spus, dle?
Cât mai repede posibil.
F.B., dle.
Întrerupem pentru a vă prezenta o selecţie de urgenţă
cu piese cântate de Benny Goodman Orchestra.
Trebuie să nu i se mai dea emisiuni în direct.
Locotenente, primim sute,
poate mii de apeluri şi scrisori săptămânal, de la fani.
E primul din istoria Radioului Forţelor Armate care primeşte scrisori de la fani.
Fiecare soldat dă fuga la radio de două ori pe zi,
la 06:00 şi la 16:00, ascultându-l pe nebunul ăsta.
Dle, tipul e tendenţios.
L-a parodiat cu neruşinare pe fostul vicepreşedinte Nixon.
Mie mi s-a părut amuzant.
Cu tot respectul, fostul vicepreşedinte este un om bun şi decent.
Aiureli.
Îl cunosc personal pe Nixon.
Trage după el un rahat atât de lung că ar putea fertiliza muntele Sinai.
N-aş lua un măr de la nenorocitul ăla,
deşi îl consider un prieten bun şi apropiat.
Să revenim la problemă, generale. Ce se întâmplă?
Avem de-a face cu o criză ce ia proporţii.
Avem un crainic îndrăgit de oameni.
Dacă voi doi aveţi probleme personale, rezolvaţi-le.
Mulţumesc, locotenente.
Am spus "mulţumesc, locotenente".
Spune ce ai pe suflet.
Cu tot respectul, dle...
Sunt de peste 15 ani comandant în această armată.
Vă aşteptaţi să conduc acest post de radio
fără a spune şi fără a face nimic?
Acum da.
Am înţeles, dle.
Nu s-a terminat încă.
De ce eşti încă aici?
Tu erai, Sparky. Beam un pahar de formaldehidă.
Ai spus că după ce ieşi cu Trinh, vii şi vorbim despre ea.
-Nu am ce povesti. Nu mă place. -Ba da.
-Ba nu. -Ba te place.
Vrea să vă vedeţi azi. Nu locuieşte departe.
-Nu pot. Am emisiune în direct... -Trebuie să o vezi azi.
Altfel, ratezi marea ocazie.
Nu vreau să ratez marea ocazie!
Vino, mergem!
Parcă ai fi învăţat engleză de la Tonto.
-"Vino, mergem." -Haide.
Bine.
Tot nu pot să cred că vrea să mă vadă.
Da.
Cred că filmul cu plaja a impresionat-o, nu?
Trebuie să îi iau ceva.
-Ce zici de nişte banane? -Nu.
Nu vor comunica mesajul dorit. Ai dreptate.
Ce zici de...?
Dumnezeule!
O BOMBĂ A EXPLODAT LA 14:30 LA BARUL JIMMY WAH
Dumnezeule!
O, Doamne!
UN EXPLOZIV PLASTIC...
BOMBA A EXPLODAT LA 14:52 LA BARUL JIMMY WAH
LOCUL DE ÎNTÂLNIRE AL SOLDAŢILOR. EXPLOZIBILUL
A FĂCUT RAVAGII ÎN BAR/RESTAURANT
De ce? Cine a făcut asta?
Daţi-vă la o parte!
E mort.
-Nu îi poţi lăsa aici. -Băiatul e mort, soldat.
-Să mergem. -Haideţi, daţi-vă înapoi.
Înapoi.
Echipajul 4, un incendiu a izbucnit în partea dreaptă a clădirii.
Unde se duce?
Ce crezi că faci?
Nu ai voie să citeşti informaţii neverificate de...
-Ce e de verificat? -Omule, ştii regulile.
Dacă e legală, va fi difuzată pe canalele corecte.
E un eveniment real. De unde crezi că a venit asta?
Vreau să raportez adevărul. Ar fi o schimbare de ritm plăcută.
Ce se întâmplă?
Dle, vă rog să mă ascultaţi.
Nu e oficial. În ce mă priveşte, nu s-a întâmplat nimic.
-Ba s-a întâmplat. -Ţine-ţi gura.
De ce vă temeţi? Să nu afle oamenii că e război?
Ştirea asta nu e oficială.
Vrei să se creadă că suntem în siguranţă aici? Păi nu suntem.
Nu se luptă doar pe dealuri, ci şi în oraş.
Am spus să nu îţi mai bagi nasul!
Înţeleg.
Îmi cer scuze.
Atunci când revin la interior şi respir aerul condiţionat, ameţesc puţin.
Mulţumesc că m-aţi pus la punct.
O să fie bine.
...la finalul orei.
Asta mi-a pus capac, Marty Lee, să-i ţin locul amicului meu,
Eddie Kirk, care, în ciuda rugăminţilor voastre,
se va întoarce mâine.
Acum, îi predau legătura din nou King Kong-ului din Saigon,
Adrian Cronauer.
Bună dimineaţa, Vietnam.
Ştiu că nu e dimineaţă, dar ăsta e semnalul meu.
Şi "Bună seara" sună prea deprimant.
Să începem cu ştirile.
Anglia: azi, prinţesa Margareta a aruncat un pantof.
Ai grijă, Madge.
Şi Elizab... Regina Elizabeta... Liz...
Elizabeth Taylor, asta era.
Încă mai e căsătorită, după 6 luni. Bravo, Lizzy.
Mai departe. Azi, în Saigon, conform surselor oficiale,
nu s-a întâmplat nimic.
Un fapt care nu s-a întâmplat oficial a fost
o bombă care nu a explodat la 14:30
şi care nu a distrus oficial Cafeneaua lui Jimmy Wah.
-Scoate-l de acolo. -Trei persoane au fost neoficial rănite.
Şi doi oameni, a căror identitate nu se cunoaşte, sunt neoficial morţi.
-Sparge uşa aia odată! -Poliţia, salvarea şi
pompierii au intervenit în ceea ce se consideră un eveniment neoficial
la acest moment.
Opreşte curentul în studio.
-Este... -Opreşte-l, acum!
Vreau să cred că ar trebui să...
INTERNAŢIONAL
Tipul ar trebui dat pe mâna curţii marţiale, dle.
Crezi că e cea mai gravă situaţie cu care mă confrunt? Ei bine, nu e!
Nu pot să cred că veţi trece cu vederea. Tipul e subversiv.
-A făcut o greşeală. -Greşeală?
Nu vreau să-mi imaginez cum ar comenta deplasările trupelor SUA.
Conduc postul conform instrucţiunilor serviciilor secrete militare.
Servicii secrete militare? E o contradicţie în termeni.
Dle, tipul e o bombă cu ceas.
În cele 8 săptămâni de emisiuni în direct,
a încălcat ordinele privind stilul şi conţinutul.
A citit ştiri neoficiale.
Ce va mai face în următoarele 6 luni?
Ce va urma când va deveni de 10 ori mai popular?
Cât de uşor va fi să-l dăm afară atunci?
Cine va face emisiunea lui Cronauer?
Hauk o poate face, dle, până găsim un înlocuitor.
Bine. Suspendă-l, pentru moment.
Dle, aţi luat o decizie corectă.
Acum, în emisiunea noastră, va cânta Diana Ross şi cei de la The Suprawns.
Eliberează-mă! De ce nu vrei, iubitule?
Nu ai nevoie de mine Doar mă perpeleşti
Mulţumesc. Să vă prezint membrii formaţiei.
Larry, în zodia Peştilor. Mulţumesc.
-Ce a spus? -A spus că ai băut deja prea mult.
Spune-i că beau ca să pot fi atât de amuzant.
A spus că nu eşti deloc amuzant.
Mulţumeşte-i. E drăguţ să bombardezi în altă limbă.
O să ţi se facă rău dacă mai bei.
Haide!
Satul meu nu e departe de aici.
Ai putea să te odihneşti acolo.
Ai putea vedea cum trăim.
Ascultă, Sparky.
Nu cred că dacă văd versiunea ta de Our Town o să mă înveselesc.
O să o vezi pe Trinh acolo.
Eu conduc.
Piele roşie, piele galbenă, piele roşie.
Roşie piele roşie, piele galbenă. Piele roşie...
Dle, să citeşti ştirile e una.
Dar ce aţi scris dv., nu e deloc amuzant. E trist.
Dle, vă implor.
Nu încercaţi să fiţi comic. Nu aveţi talent.
Mă descurc. Voi faceţi comedie.
Am pagini întregi de material excelent.
Nu e aşa, Abersold?
Mă tem că o veţi da în bară, dle.
Dacă nu e amuzant, atunci de ce râdeai, când dactilografiai?
Mă gândeam la altceva.
Mulţumesc de sprijin.
Acum am o emisiune de făcut!
Dle, nu sunteţi amuzant. Întrebaţi lumea.
Întrebaţi-mă pe mine.
Dle, cu tot respectul cuvenit, cred că...
O să-i plictisiţi de moarte.
Recunosc ceva amuzant şi nu sunteţi nici pe departe comic.
Dar aşa e şi-n viaţă. Eu nu mă pricep la scule electrice.
Aţi ascultat muzica extraordinară a lui Petula Clark.
Beach Boys. Erau tipi.
Muzica celor de la Beach Boys.
Mi-am încheiat misiunea. Sunt Marty Lee Dreiwitz.
Adrian Cronauer a fost temporar detaşat.
Dar avem o surpriză pentru voi.
Nu-i face galerie. O să îi dezamăgeşti.
Uraţi-i bun venit la microfon locotenentului gagurilor,
ofiţerului discursurilor, izvorului isteţimii.
Grozavul Steven Hauk.
Bună, Vietnam şi urări de bine.
În curând urmează ştirile. Apoi,
"Locotenente Steve, locotenente Steve!
Cine e acolo? Vechiul tău prieten Frenchy.
Frenchy, să te întreb ceva.
Îţi place mâncarea bună?
Desigur, francezilor le place mâncarea bună.
Atunci eşti un fel de Eydie Gorme.
O, locotenente Steve.
O, Frenchy.
O, locotenente Steve.
Frenchy, nu ar trebui să fac mişto de tine,
pentru că uneori mă enervezi precum Stan Getz
şi îmi faci rău precum Al Hirt.
O, locotenente Steve, să ascultăm nişte muzică.
Bine, Frenchy, ce vrei să asculţi?
Apreciez o polcă bună.
Atunci aşa să fie. O polcă bună pentru bunul meu prieten Frenchy."
Cred că e cazul să primesc nişte scuze.
Doar nu aveţi de gând să continuaţi emisiunea, dle?
-Ce fac acolo? -Sunt budişti.
Stau jos în numele păcii, înţelepciunii şi cunoaşterii.
Aşteaptă iluminarea.
Omul acesta şi-a pierdut fiul în explozia unei mine americane.
Francezii i-au ucis tatăl şi fratele acum mulţi ani.
Nu e corect ce i se întâmplă.
Priveşte!
Nu e mare scofală. Uită-te!
Cât de multă iubire poţi simţi Când vine clipa în care...
Nu ştii că timpul Zboară atât de departe?
Şi nu ştii că Nimic nu va mai exista?
Şi simţi că timpul pe care-l vezi Şi tot...
Ştiu şi mă mişc...
Uite, acolo sus. Trage!
Trage!
Tu înţelegi nu.
Noi nu viitor împreună, Cronauer.
Ţara mea, poate nu viitor.
Îmi placi. Vreau doar să-ţi fiu prieten, da?
-Ştiu că sună prosteşte. -Nu fac pot asta, Cronauer.
Nu prieten, Cronauer.
Nu bun pentru eu.
Fratele meu, prieteni.
Dar femeile din Vietnam, nu prieteni.
Te rog. Bine?
-Nu prieteni. -Da.
Ce săptămână grozavă.
Coborâţi. Haideţi!
E o polcă cum rar veţi mai auzi.
Nu, nu cred că Cronauer va reveni, dle.
Îl vreţi pe Cronauer din nou în direct.
Îl vrem pe Cronauer...
Am primit saci de scrisori plini
cu solicitări privind revenirea lui Cronauer.
Toţi îl urăsc pe Hauk.
Îl vor pe Cronauer înapoi.
Are o personalitate exuberantă şi polcile nu îi pot ţine locul.
Văd că s-a format un tipar de reacţie.
Scrisorile nu lasă loc la îndoieli.
De exemplu: "Hauk, să mănânci un sac de rahat. Dispari."
Direct la ţintă, dle. Nimic neclar.
Avem un singur apel pozitiv de la un tip din Wichita
care crede că Hauk este vizionar şi interesant.
Restul de 1100 spun că nu ar putea face comedie nici să-şi salveze scula.
Era un citat, dle.
Am răspuns la 90 de apeluri de dimineaţă. Nu le place de Hauk.
De la un marinar din Da Nang:
"Căpitanul Hauk suge transpiraţia de pe boaşele unui mort."
Habar nu am ce înseamnă, dle, dar sună a ceva negativ.
Cred că trupeţii vor să ne transmită ceva.
Dle, dacă e din cauza subiectelor emisiunii, le pot schimba.
Am difuzat polci
pentru c-am crezut că o parte a publicului
nu se regăseşte în piesele de rock and roll difuzate de Cronauer.
Dar aş putea da muzică de pe un disc cu Gary Lewis.
Diferenţa nu în asta constă, dacă difuzezi sau nu polci.
E vorba de principii militare. Nimic personal.
Oamenii îl plac pe el mai mult.
A citit, cu maliţiozitate şi intenţionat, ştiri neoficiale.
Nu, nu e aşa. A făcut o greşeală.
Cu toţii facem greşeli.
E o situaţie delicată acum
şi nu vreau să depind de un crainic de radio.
Dacă oamenii îl vor înapoi şi eu îl vreau.
Dle, aţi auzit opinia celor cărora nu le place umorul meu,
dar cum rămâne cu mulţimea tăcută căreia îi place?
În ce priveşte polcile, ele reprezintă un gust muzical mult mai diabolic.
Nu ştii dacă eşti terminat, ars cu praf de puşcă sau muşcat de şarpe.
Nu îmi pasă de polcile tale.
Sunt scandaluri în Hue.
Aducem aici mii de trupe, lunar.
Terorismul e în ascensiune în Saigon.
Problemele ţării ăsteia nu au nimic de a face
cu decizia de a difuza sau nu polci.
Oamenii îl cer înapoi. Şi eu îl vreau înapoi.
Repune-l în funcţie.
Dle, în adâncul sufletului meu ştiu că sunt amuzant.
Mulţumesc, locotenente.
-Poftim, dle. -Te rog, nu mă lua cu "domnule".
Asta tocmai a sosit. Vi s-a redat emisiunea, dle.
-Nu o să o continui. -Ce vreţi să spuneţi?
Dacă nu înţelegi, vino la cursurile mele de engleză.
Nu vreau să mai fac emisiunea.
Eşti un bărbat foarte atractiv, Abersold. Să nu crezi că n-am remarcat.
O să vă plictisiţi, ştiţi?
-Ce aveţi de gând să faceţi? -Nu ştiu.
O să mă duc în oraş, să-l caut pe un vietnamez pe care-l cheamă Phil.
Sau voi sta aici şi voi asculta nişte discuri vechi cu Pat Boone.
O să încerc să găsesc o semnificaţie ascunsă.
Pentru că sincer cred că omul ăla e un geniu neînţeles.
Geniu? Ce tot spuneţi acolo?
Spun că s-a terminat, Ed.
Mi s-a luat să mi se spună ce nu am voie să zic.
"Ştirea asta nu e oficială. Comentariul ăsta e prea sarcastic."
Nici măcar nu pot să fac mişto de Richard Nixon.
Şi e un tip care parcă imploră să se facă mişto de el.
Aşa că îmi bag picioarele.
Scuze.
-Se simte bine? -Nu, Phil, nu se simte bine.
Nimeni nu crede că Pat Boone e un geniu decât dacă a luat-o razna.
-Dle. -Garlick.
Aş vrea să editezi spoturile astea de câte un minut, înainte de emisiune.
E vreo problemă, tinere?
Niciuna.
-Montajul e viaţa mea, dle. -Bine.
Şi eu simt la fel.
-Ia-ţi o slujbă. -Să-mi iau o slujbă, din nou?
"Ia-ţi o slujbă."
Bine. Am reuşit, că uite, tu găteşti.
-Dle? -Edward.
Aş dori o explicaţie.
Referitor la ceva anume?
Mulţi oameni au mers până în pânzele albe pentru dv.
Mii de oameni au scris, au sunat, încercând să vă readucă la emisiune.
Şi cred că le datoraţi tuturor, la propriu,
să reveniţi în emisiune.
În caz că n-ai observat, armata nu prea mă vrea înapoi.
M-au hărţuit din ziua în care am coborât din avion.
Şi ce dacă?
Soldaţii de pe câmpul de luptă contează, aţi uitat?
Ei sunt cei care-şi dau viaţa.
Edward, am încercat să spun adevărul şi mi-au luat emisiunea.
Dacă o mai dau în bară o dată, Dickerson mă trimite la luptă.
Mă vor trimite acasă într-o cutie.
Ceea ce faceţi e important pentru mulţi oameni.
Las-o baltă, vrei?
Ascultă-mă. Eu mă dau bătut.
N-o să le accept oferta, da? Gata cu porcăriile.
Am plecat. Pe curând.
-Fac eu cinste cu prânzul. -Nu vă pot permite asta.
Auzi, dacă nu mă duc la curs,
vietnamezii o să vorbească în fraze ciopârţite.
-Trebuie să vorbim. -Nu acum, omule. Termină.
Nu îmi vine să cred.
Cum adică? Asta a fost tot?
O să lăsaţi dracului totul baltă? O să se aleagă praful, ce dracul!
Oamenii depind de dv.
Edward, te rog.
Ai spus două cuvinte urâte pe anul ăsta.
-E prea mult! -Hei.
Mă duci tu la şcoală sau trebuie să-mi cumpăr o altă bicicletă?
Mă scoateţi din sărite.
-Ce naiba se întâmplă de e blocaj? -Verifică.
Garlick, scuteşte-mă.
Parcă ai fi un preot într-un film din anii '40.
"Nu vă concediem. Băieţii depind de dv."
-Domnilor! -Ce ai de gând, Ed?
Hei, voi de colo.
Ghiciţi pe cine v-am adus.
-Nu face faza asta. -Groucho Marx.
-Senatorul Dirksen. -Hei, Curly.
-Moe. -Hai, mai încercaţi!
Las-o moartă, Garlick.
Tipul din maşină este domnul,
-...singurul şi unicul rege al undelor radio. -Eşti un om mort.
Adrian Cronauer.
Peterson, vino aici, omule. A venit Cronauer.
Cronauer, ia zi: "Bună dimineaţa, Vietnam".
Scuteşte-mă, omule. E prea cald ca să fac giumbuşlucuri.
-Te rog. -Haide!
De unde ştim că eşti Adrian Cronauer?
Bine, o să dau tot ce am mai bun.
Bună dimineaţa, Vietnam.
Asta e!
-Bine! -Te iubim, Cron.
Aici Adrian Cronauer. Vă vorbesc în direct la 6:00 şi din nou la 16:00.
Vă urăm bun venit în Vietnam, în ţara care este mai stimulantă
decât un capucino sau decât o clismă cu espresso.
Asta vă aşteaptă şi pe voi.
Întâi, ştiri din lumea modei cu sergentul forţelor speciale Ernest Lee cel Sincer.
Mulţumesc.
În această toamnă, soldatul delicat va purta verde în junglă.
De ce? Pentru că se asortează cu verdele, nu ştiu.
Frunzele care cad pe căşti mă inspiră. Vă mulţumesc.
Iată un nou calup de ştiri, în câteva secunde.
Nu ne permitem o teleimprimantă.
Vă prezentăm acum calupul nostru de ştiri.
Fostul preşedinte Eisenhower, actualul personaj animat Elmer Fudd,
ar fi declarat, citez: "Mulţumesc, America.
M-am amuzat să-ţi fiu preşedinte."
Iar Gina Lollobrigida a fost declarată lanţul muntos naţional italian.
Îţi mulţumim, Gina. "Ia te uită, nu mai văd soarele."
Să jucăm un mic joc.
Cine ştie cine a cântat piesa "My Guy"?
-De unde eşti? -Din Boston.
Din Boston. Ştii cine a cântat "My Guy"?
Da. La naiba, îmi stă pe limbă.
Mulţumesc de participare.
"Da. La naiba, îmi stă pe limbă." Aşa e.
Nu ai câştigat cutia cu ouă de peşte şi testicule de şopârlă.
Oricum, mulţumesc pentru participare.
Să continuăm acum. Cum te cheamă?
Patrick O'Ma... O'Malley.
Patrick o-o-o-O'Malley.
Ce să mai zic! Sunt atât de fericit.
Mă cheamă o-o-o-O'Malley. E tare!
Adică, nu ştiu. E irlandez.
Sunt plin de sevă. Încă nu mi-am pus-o cu nimeni.
Stau jos şi sunt catolic. Nu ştiu când o să "pup" şi eu ceva.
Eu doar vreau să merg în Vietnam. De unde eşti?
-Din Village, New York. -Din Village?
Ce bine că eşti cu noi. Ne bucurăm că eşti în Vietnam.
Evident ai spus: "Mă voi înrola ca să fiu cu oamenii în verde".
E ceva special. Cum te cheamă?
-Jimmy Wilkes. -Jimmy Wilkes.
-De unde eşti? -Tot din New York.
O, doi băieţi care s-au regăsit aici.
Ai spus: "Păi, m-am îmbătat. Şi brusc, m-am dus să mă tatuez.
Şi fără să-mi dau seama, m-am trezit într-un camion. Cum aşa? "
Ce aventură! Nu ştiu ce se întâmplă."
Sunteţi amândoi din New York. Ce bine că sunteţi aici, ca la chef.
-Unde mergi? -La Nha Trang.
Să ai grijă, Jack. E serioasă gluma acolo.
E ca în Newark după apus. Să ai grijă.
Se întâmplă chestii nasoale, iubito!
O să te simţi ca George Wallace în campanie în Harlem.
"Bună, mi-ai văzut faţa? Scoate-ţi fundul de aici."
Ce tip de muzică ascultaţi? Vă place Little Anthony?
-Da. -Stones.
Îmi place mai mult de James Brown.
Îl preferi pe James Brown. Da, să trăiţi!
Şi vă plac The Stones. Îţi place de Mick Jagger?
Nu seamănă cu negativul foto al lui Little Richard, sau m-am tâmpit eu?
Pe bune. Şi părul... Cred că îl ştiu.
Bine, băieţi.
Domnilor, nu ştiu... Dumnezeule, buzele astea.
Of, se mişcă. O să-mi pocnesc sprâncenele până mor.
Aveţi grijă! Cânt, oameni buni, cânt.
Pleacă de aici. Ai grijă!
-Tu de unde eşti? -Sunt din Cleveland.
Cleveland? Evident că Vietnamul nu e o schimbare prea mare pentru tine.
Voi aveţi grijă de voi? Pentru că arătaţi ca şi cum:
"Nu ştiu ce se va întâmpla. Nu ştiu."
-Ce e chestia aia de pe casca ta? -Poftim. Încearcă!
"Poftim! Încearcă! " Uită-te la asta! Ia te uită!
Mă întreabă ce mărime am? E mare, medie, sau caucaziană?
Ia te uită! Parc-am fi la o mică petrecere italiană.
"O, nu! Uitaţi-l pe clovnul Bozo! "
Uitaţi-vă la asta! Parcă ar spune: "Verifică-mă".
Cât de mare e chestia asta? Staţi, cât e de mare?
Tipul cel negru zice: "E doar de pus în vârf. Doar acolo îmi trebuie".
E o cască de baie. Îmi place să port cască de baie.
Nu uitaţi, cuvântul are origini vietnameze: Prezer Vativ.
Uitaţi! Lansare lunară italiană!
Uite! Aoleo! Aproape că mi-a explodat în faţă.
A explodat. Tratament profilactic peste tot.
Nu e o imagine prea plăcută. Are bucăţi de cauciuc peste tot.
Nu ştiu ce să mai spun.
Să aveţi grijă, băieţi. Cum te cheamă?
-Mă cheamă Lewis Striker. -Fratele Striker.
-Mulţumesc, frate Striker. -Sean Donum.
-Jay Snyder.
Parcă ar fi spectacolul Muşchetarilor. Annette, Cubby, Roy.
Băieţi, să aveţi grijă de voi.
Nu o să vă uit.
Gata, băieţi, spuneţi-i "la revedere" vedetei radio.
Plecăm!
Bine.
La revedere.
Bine.
Bună dimineaţa, Vietnam.
Încă o zi minunată, aici, în Ţara Vacanţei.
E timpul să vă treziţi, oameni buni.
Treziţi-vă, oriunde aţi fi.
Aşa. Răsăriţi şi străluciţi. Răsăriţi şi străluciţi.
Vom asculta acum câteva piese cu dedicaţie pentru băieţii
în drum spre Nha Trang.
Ştiţi la ce mă refer.
Hei, dle O'Malley, O'Malley. Ştii tu, gemenii irlandezi.
Sunt pe câmpul de luptă.
Un cântec special acum pentru voi.
O, da
A fost Louis B. Armstrong, marele Satchmo.
Vreţi să le luaţi interviu unor soldaţi, dle şi apoi să le difuzaţi la radio?
Dumnezeu ştie ce ar putea spune, dle.
E vorba de Cronauer, iar eu devin suspicios imediat.
An Lac. Şi Cronauer sigur vrea să se implice în asta?
Aşteptaţi o secundă, dle.
G-2, Caporalul Tiser, dle.
Un moment.
Traseul 1-A, dle, este singurul care duce la An Lac.
-Traseul are statut de drum sigur? -Nu, dle. Nu are.
Drumul aparţine armatei vietnameze, dle.
E clar că nu e o zonă prietenoasă.
Aşa e, dle. Nu este.
E un traseu riscant şi aşa a fost în ultimele 48 de ore.
E intens fortificat şi e considerat nesigur, dle.
Mulţumesc.
INTERCEPTAT DE COMUNIŞTI
Dle, recomand eliberarea unui permis de drum de 24 de ore.
TRASEUL 1-A CĂTRE AN LAC A CĂZUT PE MÂNA COMUNIŞTILOR
CONFORM M...
Deci asta e ţara unde se cultivă canapelele din stuf.
Doamne, ce caniculă!
Halal ţară!
Căldură, umiditate, terorism.
Oricum, e mai bine decât în New York, vara.
Bună, băieţi. Cum merge afacerea cu drajeurile contra tusei?
N-am trecut prin prea multe puncte de control de la Chon Thanh.
De ce oraşele vietnameze poartă nume ce sună a restaurant mexican?
"Anglia a impus azi un embargo asupra petrolului din Rhodesia,
la scurt timp de la declaraţia unilaterală de independenţă a ţării.
Gambia, Singapore şi Insulele Maldive se alătură Naţiunilor Unite.
Seretse Khama devine prim ministru în Bechuanaland.
Ştiri sportive: cele 3 lovituri ale lui Pete Rose..."
Ce vei face după ce se termină totul, Ed,
după ce vei părăsi armata?
Cred că am învăţat destule despre posturile de radio.
În sensul că sper să pot lucra la un post de radio acasă.
Serios? Ia fă o încercare.
Arată-mi ce poţi! Hai, să văd! Să văd!
Aici Eddie Garlick, în direct la AFRS, Radioul Armatei din Saigon.
Acum personalizează stilul. Hai, fii mai energic.
-Arată-mi ce poţi, Edward. -Aici Eddie Garlick, în...
Bună dimineaţa, Vietnam.
Îl ascultaţi pe Eddie Kirk la AFRS. Avem ceva special...
...dar trebuie să vă ascultăm cererile.
Ca să trimitem vederile lui Eddie Kirk, chiar aici.
Bine simţi? Ce faci?
Duc voi acasă.
Ieşiţi voi.
Nu problemă.
Ducem voi acasă. Nu temeţi comunişti.
Aici e Marty Lee Dreiwitz de la Centrul de Control Cronauer.
Adrian Cronauer este detaşat temporar.
O să îi ţin locul până ajunge. Sper să fie cândva, în dimineaţa asta.
O să ascultaţi un cântec din lista lui Adrian,
unul din preferatele lui.
DOI SOLDAŢI AMERICANI...
Veţi petrece o zi interesantă, ascultând şi învăţând,
aşa că vă rog să rămâneţi pe undă.
"Sukiyaki", "Volare", "The Portuguese Washerwoman"
şi "Third Man Theme"
la Kirk International...
Ce s-a întâmplat?
Încerc să dau de Cronauer. N-a venit la ore.
Nu a venit nici la muncă, azi.
Ştii ceva despre toate astea?
Ascultă, blegule, suntem aici să vă apărăm ţara.
Spune-mi unde a plecat Cronauer?
La An Lac. Pe permis scria An Lac.
An Lac? La naiba.
-Eşti bine? -Da.
Tu te simţi bine?
Nu.
Hai că reuşim noi să ieşim de aici.
-Am o bănuială. -Da...
Nenorocitul ăla de drum.
Spune-mi ceva ce nu ştiu, bine?
Cât de departe crezi că am ajuns?
Vreo 20-25 de km?
Crezi că am ajuns în Cambogia?
Cum se poate lupta în porcăria asta?
Nu ştiu unde sunt ei. Nu ştiu nici unde sunt eu.
Nu se vede nimic.
Ca şi cum aş vâna cu Ray Charles.
E în regulă. Puteţi ieşi acum.
Aţi auzit? Nu vă pot găsi decât dacă vorbiţi cu mine.
E prea periculos să staţi acolo.
Nu credeţi că eu sunt?
Bine.
Arătaţi-le degetul.
Tuan?
Aici erai, Cronauer.
Cum naiba ne-ai găsit, Sparky?
Am văzut jeep-ul.
Se vede clar că nu suntem în Cambogia.
Mai încearcă.
Încă o dată.
La naiba. Jeep-ul sare în aer şi acum nici dubiţa lui nu porneşte.
Grozav!
Ştii de ce am aterizat amândoi în acelaşi loc?
De ce?
Şchiopătatul tău ne-a tras pe dreapta. Mergem în cerc.
Stai lângă mine. Nu vreau să merg iar în cerc.
Nu mai suntem în Kansas, Toto.
Ascultă.
Vine de undeva de acolo.
Uite-l! Hei!
Suntem aici.
Bună, soldat! Bună, marinarule!
PREŞEDINTELE JOHNSON A DECLARAT AZI
CĂ ESTE DE PĂRERE CĂ SITUAŢIA DIN VIETNAM SE VA ÎNRĂUTĂŢI,
ÎNAINTE DE A SE VEDEA SCHIMBĂRI ÎN BINE.
Pentru a evita arsurile cu lama de ras,
clătiţi întotdeauna lama cu apă rece, nu cu apă fierbinte.
Pielea va arăta şi se va simţi mult mai bine.
Aici se termină Igienă pe caniculă. Mâine vom...
Bine ai revenit.
Mulţumesc sergent. Mi-a fost dor de tine.
Te informez că n-ai ce mai căuta aici.
Să-ţi faci bagajul şi să fii gata de plecare mâine după-masă.
N-ai puterea să faci asta. Voi vorbi cu autorităţile.
Eu reprezint autoritate, tâmpitule.
Ţi-am venit în sfârşit de hac, Cronauer.
Cine e Tuan?
Tipii din elicopter mi-au comunicat că
era şi un băiat din Vietnamul de Sud cu voi.
Cine este acest băiat?
Un prieten de la curs, care şi-a riscat viaţa ca să mă salveze.
Un prieten?
Prietenul tău este un terorist comunist.
Da. Şi mama e un vârcolac, nu?
Tuan e cunoscut sub numele de Phan Duc Tho.
E căutat în prezent de poliţia sud-vietnameză,
în legătură cu ceva explozii din zonă,
inclusiv cu cea de la cafeneaua lui Jimmy Wah.
Sunt sigur că eşti la curent cu incidentul.
Te-ai întrebat cum un tânăr sud-vietnamez
se fredonează aşa de uşor într-un teritoriu comunist?
E o zonă periculoasă.
Te trezeşti că-ţi sar diverşi la beregată.
Şi puştiul ăsta intră şi iese fără să păţească nimic.
Sau cafeneaua lui Jimmy Wah...
Nu te-ai întrebat cum de-ai fost scos afară
chiar înainte de explozie?
Sau nu eşti atât de curios în mod natural?
Prieteni ai lui Phan Duc Tho.
Ăştia 3 au fost executaţi la scurt timp după ce au fost pozaţi.
Prietenul tău urmează pe listă.
Nu-ţi recomand să te amesteci în afacerea asta.
Nu sunt mulţi ofiţeri cu grad înalt
care să arate simpatie pentru unul ce ţine cu teroriştii.
Armata e cam excentrică în privinţa asta.
O condamnare pe motivul trădării aduse Statelor Unite
implică penalizări destul de dure, dacă înţelegi ce spun.
Am aranjat o eliberare din funcţie decentă,
cu condiţia să părăseşti zona fără incidente.
-Drepţi! -Pe loc repaus.
Cronauer, îmi pare al naibii de rău.
Fir-ar să fie! Îmi placi, fiule. Îmi place ce faci.
Şi în special îmi place ce ai făcut pentru soldaţi.
Dar faptele rămân.
Ar fi o pată pe reputaţia armatei.
Nu o să-ţi mai iau apărarea de data asta, fiule.
Dle?
Cu emisiunea cum rămâne?
Ne ocupăm noi de asta.
Îmi pare rău, fiule.
De ce faci asta?
Nu îmi place stilul tău, politica ta şi nici simţul umorului.
Nu îmi place ce spui şi nici cum spui lucrurile.
De acum înainte, soldaţii din Vietnam
vor auzi exact ceea ce trebuie să audă.
Te vei îmbarca pe un DC-8, la aeroportul Tan Son Nhut,
mâine la ora 18:30.
Îţi sugerez să îţi faci bagajul fără vâlvă.
Asta e tot.
Ştii ceva?
Ai mai multă nevoie să ţi-o sugă cineva decât orice alt bărbat alb din istorie.
Stai puţin, Dick. Frână!
Am aşteptat să plece pilotul ca să îţi vorbesc.
Dick, vei fi transferat.
Mă transferaţi, dle?
Unde, dle?
Vei merge în Guam.
În Guam, dle? Dar nu se întâmplă nimic acolo.
De ce Guam?
Dick, ţi-am ţinut partea de multe ori, pentru că te credeam sărit de pe fix.
Dar nu eşti nebun, eşti rău.
Şi aici e doar un post de radio.
"Ai mai multă nevoie să ţi-o sugă cineva decât orice alt bărbat alb din istorie."
Asta da glumă.
Când ne înveţi să jucăm softball?
Ascultă, trebuie să vorbim.
Vino, acum!
-Spune-mi unde e fratele tău. -Nu ştiu.
Viaţa lui e în pericol. Trebuie să-mi spui unde naiba e.
-Nu ştiu. -Minţi!
Ascultă. Nu mai e un joc, da?
Armata ştie ce face fratele tău.
Trebuie să părăsesc ţara din cauza prieteniei cu el.
Au poze cu el.
Dacă îl găsesc, îl împuşcă.
Dacă vrei să mai ai frate, du-mă la el imediat.
Tuan.
Phan Duc Tho.
Vino înapoi!
Ştiu despre explozii, Sparky.
Nu mă mir că mi-ai salvat viaţa.
Îmi erai prieten.
Aveam încredere în tine.
Mă auzi?
Eşti un naiv, Cronauer.
Eşti de partea cui nu trebuie.
Trebuie să pleci.
E mai bine aşa.
Nu ăsta e scopul, tâmpitule!
Ai înţeles?
Am greşit ducându-te la barul ăla. L-ai aruncat în aer.
Ascultă-mă.
Ţi-am oferit prietenia şi încrederea mea
şi acum aflu că cel mai bun prieten al meu e nenorocitul de duşman.
Duşmanul? Ce înseamnă duşmanul?
Îmi omorâţi familia, fiind veniţi de atât de departe de casă.
Nu noi suntem duşmanul.
Voi sunteţi duşmanul.
Te-ai folosit de mine ca să omori doi oameni.
Au murit 2 oameni în barul ăla nenorocit.
Mare scofală.
Mama mea e moartă.
Şi fratele meu mai mare, care urma să împlinească 29 de ani, e mort şi el.
Împuşcat de americani.
Vecinul meu e mort.
La fel şi soţia lui.
De ce?
Pentru că ei nu ne consideră umani.
Pentru ei suntem doar nişte mici vietnamezi.
Iar eu sunt suficient de fraier să-ţi salvez viaţa de rahat la An Lac.
Aşteaptă...
Noi am venit să ajutăm ţara asta.
Unde naiba fugi?
De necrezut!
După 5 luni în Saigon, cel mai bun prieten se dovedeşte a fi comunist.
Nu o să dea bine într-un CV.
-Vă deranjează dacă conduc eu? -Te rog.
Regula e simplă.
Dacă motorul bâzâie, înseamnă că deja e pornit.
Nu dă greş niciodată. Putem face o oprire neplanificată?
Am de rezolvat o problemă.
Dacă încerci să te abaţi de la program,
vei fi arestat, Cronauer.
Gata, oameni buni. Pun mingea în joc.
Intri în conferinţă. Punctul ăla. Gardul ăla.
-Bine. Începem. -Loveşte, loveşte!
Mă îndrept spre nord.
Haide! E dublu sau îmi prepari un daiquiri?
Bine. Mulţumesc.
Avem o mică conferinţă, Wilk. Să luăm o pauză, cu toţii.
Cronauer, asta nu e o minge adevărată. Trebuie să fie mai mică şi mai tare.
M-ai prins cu mâţa în sac, Wilk. Îmi pare rău, nu avem buget.
Iar eu trebuie să iau avionul curând şi jucăm cu ce avem.
-Să dăm mâna. -Mulţumesc.
-Fel şi ţie.
Mulţumesc "fel şi ţie" şi...
-Vrei să iei mingea? -Nu.
Trebuie să jucăm, Wilk. Tu arunci.
Vreau să pun mingea în poziţia originală.
Bine. Să mai luăm o minge.
-Asta e mai bună. -Nu, nu trebuie.
Nu avem o minge adevărată, Wilk. Nu te superi, da?
Nu avem bani, amice. Am putea...
-E bună aia? -Cred că e un înlocuitor bun.
Hai atunci să jucăm cu înlocuitorul, bine?
-Bine. -S-a făcut.
-Batem palma. -Batem palma?
Ia mingea, vrei? Îţi dau bani dacă iei mingea asta.
-Nu, îmi pare rău. -Nu?
-Bine. -Eu...
Se poate...? E vreun psihiatru pe aici?
Du-te! Fugi, fugi.
Bine.
Nu iese din joc decât după ce recuperaţi jumătăţile.
Fii cu ochii pe fruct!
Nu scăpa fructul din ochi, Mihn. Fii cu ochii pe fruct.
Aşa, aleargă!
Haide, dă-mi mingea.
Nu te opri. Nu te opri.
Pare că se duce acasă.
Gata! Ce bine ne distrăm!
Wilk, Wilk. Trebuie să fii atent.
Şi eu la fel.
Hei, hei.
Când arăţi precum Goliat, trebuie să te fereşti de David.
Mulţumesc.
Dle Cronauer, vă mulţumim pentru că ne-aţi învăţat să jucăm softball.
Am învăţat multe de la dv.
Vă dorim noroc şi succes.
-Mulţumesc, Wilkie. -Şi eu.
-Mulţumesc. -Mulţumesc.
-Daţi-mi un minut. -Bine.
O să-şi ia acum rămas bun de la fiecare locuitor din ţara asta nenorocită.
Vreau să-mi iau rămas bun înainte să pleci.
Să-ţi mulţumesc pentru că ai fost atât de bun.
Multe lucruri nu întâmplă aşa cum tu vrei.
Eşti aşa bun persoană şi eu nu am putut cu tine.
Suntem atât de diferiţi.
Eu spun "roşie", tu spui xioh phoung.
La revedere.
Asta depăşeşte imaginaţia!
Mă face totuşi unic, nu?
Ai un as în mânecă!
Trei, patru.
Stâng, stâng, stâng, drept, stâng.
Trei, patru.
A fost o plăcere să vă cunosc, dle.
-Mulţumesc. -Mulţumesc.
Vrei să-ncetezi, Garlick? Avem acelaşi rang.
Ce mă voi face fără dv., domnule?
Păi, fruntea sus, Montesque.
"Fruntea sus, Montesque. Fruntea sus."
Îmi place. Mă face să mă simt britanic, sau ceva în genul ăsta.
Am ceva pentru tine.
Vrei să pui asta la radio?
E un "rămas bun" pentru toţi cei de care mă despart.
O să mă ocup imediat, dle.
S-ar putea să-ţi aducă necazuri.
Am solicitat o schimbare de nume.
"Necaz" e noul meu nume mijlociu.
Am să te bat acum pe umăr, ca pe vremuri.
Ce gest tâmpit, nu crezi?
Să ai grijă de tine.
Bine?
Ai fermoarul deschis.
Te-am păcălit.
Bună dimineaţa, Vietnam.
Aici Eddie Garlick, în direct la AFRS,
Radioul Forţelor Armate din Saigon.
E ora 16:29 aici în Saigon
şi Adrian Cronauer se întoarce azi acasă.
Dar a lăsat un mesaj de "rămas bun" pentru toţi
cei care trudiţi pe front.
Fără să o mai lungim, vă las să ascultaţi deliciul!
La revedere, Vietnam.
Aşa e. Ţin de domeniul legendei. Am plecat.
Am primit norocosul bilet spre casă.
Se-nvârte roata, se-nvârte Să zboare pe şine vagoanele
Da, asta e ultima emisiune a lui Adrian Cronauer.
Şi vă este pusă la dispoziţie de prietenii de la Pentagon.
Îi ştiţi, cei care v-au făcut Coreea în dar.
Armata Statelor Unite.
Dacă se întâmplă ceva corect aici sau peste hotare, sigur nu e mâna armatei.
Am auzit asta.
Ai sosit. Mă bucur să te văd.
Am venit să mă asigur că nu spui ceva ce poate isca scandal.
Că tot veni vorba,
e adevărat că aveţi probleme cu marijuana, aici în Vietnam?
Nu, nu e o problemă. Toată lumea are.
Ce pot să spun, Adrian.
Leo, Leo.
Adrian, să ai grijă de tine.
Vreau să ţii minte un lucru.
Dacă te vei îmbrăca în haine civile,
să nu uiţi să porţi tocuri.
Mulţumesc, Leo. Mersi pentru ăştia.
Chiar sunt speciali.
Pantofi roşii, Adrian.
Poartă-i şi spune: "Nicăieri nu e mai bine ca acasă".
"Nicăieri nu e mai bine ca acasă."
Şi ei te vor purta acolo.
Sper. Sper să ne poarte pe toţi acolo.