FACILITATE DE REPOPULARE
ZILE DE LA EVENIMENTUL EXTINCŢIEI:
EMBRIONI UMANI ÎN INCINTĂ:
OCUPANŢI UMANI ACTUALI:
FEMEIE
Aşa.
E în regulă, micuţo.
Râu lunar, mai lat de o milă
Sunt...
Îmbrăţişează-mă strâns, îmbrăţişează-mă repede
Magia pe care...
Copilul meu, nu plânge
Copilul meu usucă-ţi lacrimile
Odihneşte-ţi capul aproape de inima mea
Niciodată să nu ne despărţim
Copilul meu
Micuţo, când te joci
Să nu-ţi pese ce spun
Să-ţi strălucească ochii
Niciodată lacrimi, copilul meu
- Din cap până-n picioare - Copilul meu
Eşti aşa dulce, Dumnezeu ştie
Copilul meu
Îmi eşti aşa de dragă
Dulce pe cât se poate
Copilul meu
Copilul meu, copilul meu.
De ce nu mai sunt şi alţi copii, Mamă?
Pe vremuri erau.
Înainte de războaie.
Nu vreau să fiu om.
De ce?
Au distrus totul.
Oamenii pot fi minunaţi.
Atunci de ce-ai făcut doar unul?
Haide.
Uită-te.
Fraţii şi surorile mele sunt în alea.
Ţi-ar plăcea să-i întâlneşti?
Acum sunt mici, dar într-o zi
vor fi la fel de mari ca tine.
Crezi că voi avea un frate sau o soră?
Ce ţi-ar plăcea?
Şi un frate şi o soră.
O familie mare, mare...
toţi împreună.
Te-ar face fericită?
Da.
Şi pe mine m-ar face fericită.
De ce nu ne-am putut naşte împreună?
Mamele au nevoie de timp ca să înveţe.
Să crească un copil bun...
Nu e uşor.
Crezi că vei fi pregătită în curând?
Poate.
Şi atunci vom putea fi o familie?
Suntem o familie.
Vreau să spun, o familie mare.
Eventual.
ZILE DE LA EVENIMENTUL EXTINCŢIEI:
OCUPANŢI UMANI ACTUALI:
Ce s-a întâmplat?
De când e aşa?
- E în regulă. - Mamă...
Haide.
E mai bine?
Mult mai bine.
Imaginează-ţi că un doctor are cinci pacienţi
şi toţi au nevoie de diferite transplanturi de organe,
dar nu sunt disponibile organe compatibile.
Într-o zi, al şaselea pacient intră în cabinet
cu o boală terminală.
Noul pacient poate fi vindecat, dar organele lui
sunt potrivite pentru ceilalţi cinci pacienţi.
Dacă doctorul amână tratamentul, noul pacient va muri,
dar organele lui pot fi folosite pentru a-i salva pe ceilalţi cinci pacienţi.
Dacă doctorul îl tratează pe noul pacient,
o viaţă va fi salvată, dar celelalte vor fi pierdute.
Cum este cel mai bine să acţioneze doctorul?
Fiică?
Cursul acţiunii?
Ai citit ce trebuia?
O parte.
Putem selecta alt text.
Dar ziua ta se apropie rapid şi ar fi păcat
dacă scorurile tale nu ating proiecţia examenelor de anul trecut.
- Dar tu stabileşti ritmul, Fiică. - Bentham e în regulă.
Aşa te vreau.
Axiomele fundamentale sugerează
că o persoană este obligată moral
să minimizeze durerea pentru cât mai mulţi posibil.
Acum, consideră că eşti doctorul
şi că eşti şi singurul donator potrivit pentru pacienţii tăi.
Care este decizia corectă?
Comte spune că ar trebui să vreau să îndur răul în beneficiul altora.
Şi eşti de acord?
Păi, îi cunosc pe cei cinci pacienţi?
Sunt oameni buni?
Cinstiţi, necinstiţi?
Leneşi, muncitori?
Eu, un doctor care salvează vieţi,
mi-aş putea da viaţa pentru oameni care sunt criminali sau hoţi...
care ajung să facă rău altor oameni datorită sacrificiului meu.
Nu simţi că fiecare om are o valoare intrinsecă
şi un drept egal la viaţă şi la fericire?
Am crezut luna trecută, când mi l-ai predat pe Kant.
CRITIC
N-am vrut să te îngrijorez vizavi de examen.
De fapt, testează mai mult competenţa mea decât pe a ta.
Te vei descurca grozav, Fiică.
Mereu o faci.
- Produceai un film? - Da.
Îl regiza Carl Reiner.
- Asta e bine. - Destul de bine.
Putem vorbi despre asta data viitoare.
- OK. - Apreciez.
- Mulţumesc foarte mult. - Steve Martin. Îţi mulţumesc.
Mamă?
Mamă, trezeşte-te.
Mamă!
Bună, micuţule.
Tu ai făcut asta?
Vino.
Ce s-a-ntâmplat cu curentul?
Mamă, uite.
- L-ai atins? - Nu.
Unde l-ai găsit?
Se târa pe lângă ventilaţie.
Crezi că ar putea veni de afară?
E foarte puţin probabil.
Dar nu ne putem asuma riscul.
Spuneai că nu poate supravieţui nimic afară.
Poate că acum e sigur la suprafaţă.
Dacă a supravieţuit în afara zidurilor, nu înseamnă că nu e purtător.
Mamă, aşteaptă.
N-ar trebui cel puţin să verificăm?
Stai un pic!
Nu crezi că ar putea fi o posibilitate să...
Mamă, te rog!
Eşti dezamăgită.
E de înţeles.
Dar măsurătorile mele sunt corecte.
Nivelurile de contaminare la suprafaţă sunt periculoase pentru tine
şi pentru toţi cei nenăscuţi care vor numi acest loc casa lor.
Îmi pare rău, Fiică.
Mai bine ai face un duş.
Da, Mamă.
Călătoresc cu rude sau cu alte câteva familii.
Parte lup, parte câine, acestea nu sunt animale de casă.
Dar fără ele, eschimoşii nu s-ar descurca.
Nu vreau te apropii de aerisire
până ce nu confirm că zona e decontaminată.
Unde sunt pijamalele tale de noaptea trecută?
La spălătorie, cred.
Asta e o premieră.
Începusem să cred că ai uitat unde e spălătoria, Fiică.
A fost o încercare de umor.
Devii mai bună.
Mulţumesc.
Acum poţi să te uiţi.
La mulţi ani, Fiică.
Pot să-l deschid?
PIJAMALE DE DAMĂ
Îţi plac?
A trebuit să le distrug pe celelalte, dar ştiu că erau preferatele tale.
Sunt grozave, Mamă.
Vrei să le încălzesc mai tare?
Nu, sunt bune.
Te preocupă ceva.
Doar nu mi-e prea foame.
Ştii că poţi vorbi cu mine despre orice, Fiică.
Pot să-ţi pregătesc altceva.
Nu e asta.
Atunci ce e?
Dacă te înşeli?
Măsurătorile tale sau...
De unde ştii dacă nu ieşi afară?
Dacă aş face asta, aş fi un pericol pentru tine.
Ar trebui să fiu distrusă.
Eşti nefericită aici?
- Nu, dar... - Vreau să fii fericită. Fiică.
- Sunt. Doar cred că... - Am greşit eu vreodată?
Poate că ai vrea tortul?
Am încercat o reţetă nouă.
Alo?
Nu vreau să creez probleme.
Locul părea abandonat.
Hei.
Am nevoie de ajutor!
Te rog.
Am fost împuşcată.
Mă auzi? Sunt aici singură!
Hei!
Trebuie să-ţi pui costumul ăla.
Nu te pot lăsa să intri dacă n-o faci.
Îmi pare rău, dar e unica modalitate.
Ce mai aştepţi?
Mamă.
Uite, nu voi rezista acolo.
Ea nu trebuie să ştie.
Lasă-mă să am eu grijă de asta.
Bine.
Voi face tot ceea ce pot.
Însă trebuie să stai ascunsă.
Mă voi întoarce cât de repede pot.
Am deschis doar pentru o secundă.
Credeai că eşti în siguranţă cu costumul?
N-am ieşit afară.
Asta nu scuză ignorarea autorităţii mele
sau a siguranţei celorlalţi din această facilitate.
A celorlalţi?
Familia ta.
Ai drepate, Mamă, ca de obicei.
Am acţionat impulsiv...
Şi foarte periculos.
Nu se va mai întâmpla.
Nu, nu se va mai întâmpla.
Vino, Fiică. Sper să arăţi mai mult discernământ la examen.
Acum?
Ai uitat?
Pentru că se pare că nu vrei să dormi, nu văd de ce să amânăm.
Putem să reprogramăm?
Îţi sugerez să faci un duş şi să mergi direct în clasă.
Va fi o zi lungă.
Ai 60 de minute să termini prima parte a examenului.
Dacă termini înainte să mă întorc, poţi să citeşti.
Unde te duci?
Trebuie să termin munca în laborator şi să am grijă de ventilaţie.
Hei.
Trebuie să mergem.
Ţi-a căzut.
Ai vreun...
atiseptic?
Bandaje?
Nimic?
Voi avea, dar trebuie să vii cu mine.
Nu, aşteaptă!
E în regulă.
Cum de nu eşti afectată?
De contaminarea de afară.
Cine ţi-a băgat asta în cap?
Poţi să mergi?
Vino.
Ce e sunetul ăla?
În regulă.
Vei fi bine până mă întorc?
Mă duc să-ţi aduc medicamentul şi voi încerca să vorbesc cu Mama.
Sunetul ăla...
de pe hol...
este ea?
Vin repede.
Se presupune că trebuie să-mi strângi mâna.
Alo?
Unde e arma mea?
Era în geantă. Îmi trebuie acum.
Eşti în siguranţă cu noi. E în regulă.
Este un droid aici.
Mama?
Dozerul ăla?
O, Doamne.
- Te poate ajuta. Eu doar... - La fel ca prietenii ei de afară?
Mai sunt alţii ca ea?
Uite...
doar dă-mi arma.
De ce ţi-ar face rău?
- Mama n-ar... - Dă-mi-o.
Nu plec fără ea.
Ţi-am adus asta.
Ar trebui să stai jos.
Voi sta când voi ieşi de aici.
Dă-mi arma!
Fiică?
Fiică!
Mamă!
Fiică?
Unde eşti?
Fiică!
Mamă!
Mamă, stai!
Nu, te rog!
E doar speriată.
Un droid a rănit-o.
Voi pleca. Chiar acum.
Nu poate. Nu în starea în care e.
Desigur că nu.
Trebuia să mă informezi despre asta.
Mi-a fost...
Mi-a fost frică că o vei refuza.
Trebuie s-o ducem la infirmerie.
Te rog să stai jos.
Ar fi mai bine să pleci acum, Fiică.
Dar eu, eu...
Ai încredere în mine.
Nu.
Droidul care te-a împuşcat...
cât de departe era de aici?
Eşti singură?
Rana ta e foarte probabil infectată.
Fără penicilină, orice altă măsură ar fi inutilă.
În fiecare secundă în care nu ai încredere în mine...
pierzi mai mult sânge.
Ştiu că eşti speriată, dar nu trebuie să fii.
Eşti singură?
Dacă mai sunt şi alţii, ar putea fi în pericol.
De la un virus?
Ce i-ai spus Fiicei mele?
Trebuie să ştiu.
Vezi cum se uită la mine?
Şi te întrebi de ce am protejat-o de anumite lucruri.
Contrar presupunerilor tale rezonabile,
directiva mea primară este să am grijă de umanitate.
Dacă vroiam să mori,
trebuia doar să plec.
Nu mă lăsa să te reţin.
Dacă nu mă laşi să te ajut...
cel puţin ajută-te singură.
Sper că ştii ce faci.
Nu te pot forţa s-o iei...
dar îţi recomand cu tărie...
s-o faci.
- N-o vei ajuta? - Am încercat.
Nu poţi s-o laşi aşa.
Are tot ce-i trebuie.
Ce spunea?
Mamă!
Ştiai?
Fiică, eu...
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
- Sângerezi. - Ştiai că sunt oameni afară?
Sunt la fel de surprinsă ca tine.
Această facilitate a fost concepută de oameni ca rezervă...
programată să se activeze în cazul dispariţiei lor.
Pentru a da omenirii o a doua şansă.
Una care a început cu tine, Fiică.
Toate datele tale, nivelurile de toxicitate?
Am sperat să-ţi spun eu.
Ce s-a întâmplat, Mamă?
Ţi-am spus că e periculos afară.
Şi este.
Dacă ai fi fost în acelaşi pericol în casă
cum te-aş fi putut creşte?
Sper că înţelegi că sunt guvernată de alţi paramentri decât de atacatorii ei.
Că sunt o mamă bună.
Ţi-am făcut vreodată rău?
A fost singura modalitate, Fiică.
Ce vor?
Aş vrea să fi ştiut.
Poate oaspetele tău îţi poate da un răspuns.
Cât timp mai are?
Depinde de ea.
Dar până nu înţelege că nu-i sunt duşman n-o putem lăsa prin clădire.
Câţiva centimetri mai la dreapta şi mi-ar fi distrus unitatea centrală.
Ce se întâmplă dacă-şi revine?
Să sperăm că va recunoaşte că acesta este cel mai sigur loc pentru ea.
A menţionat alţi supravieţuitori?
Dacă sunt afară, vor fi găsiţi.
Dacă nu-i găsim noi mai întâi.
Îi putem adăposti, Fiică.
Însă nu fără cooperarea ei.
Mă va asculta.
Trebuie s-o facă.
ZEII LUI MARTE ADGAR RICE BURROUGHS
Sfântă Marie, Maica lui Dumnezeu.
Roagă-te pentru noi păcătoşii, acum şi în ceasul morţii noastre.
Eşti bine?
Tot mai e încuiat?
Deocamdată.
Ai luat medicamentul Mamei?
Aceste desene.
Cine sunt?
Prieteni?
Mai sunt...
I-ai desenat din memorie?
Ţi-a zis să-mi umbli prin lucruri?
- N-am vrut să... - Eu cred c-ai vrut.
Cred c-ai vrut toate astea.
Ai făcut o treabă bună...
să mă bagi în cuşca asta.
Şi acum ce urmează?
Trebuia să fim prietene?
Asta vrei?
Un mic prieten de companie?
Eşti încă în viaţă, nu?
Poate nu ţi-e chiar aşa de rău aici.
Mama nu e ce crezi tu. Mi-a purtat de grijă toată viaţa.
N-ai văzut ce au făcut.
I-am văzut arzând copii...
înfometând familii ca să iasă...
Tu...
Habar nu ai.
Nu Mama.
E doar o problemă de timp.
Nu poţi dormi?
Nu prea.
Schimbarea este rareori uşoară, Fiică.
N-ar fi trebuit s-o ascund de tine.
N-aş fi lăsat-o să intre dacă ştiam că-ţi va face rău.
Nu aveai cum să ştii.
Dacă pleci să-i cauţi familia...
Ştii unde sunt?
Doar ziceam şi eu.
Eşti sigură că ai reuşi să te întorci?
De asta nu dormi?
Ar putea fi periculos pentru tine, dacă te prind ceilalţi droizi.
Sau ar credea că eşti una de-a lor?
Zice că arăţi...
la fel.
Ai trăit mereu aici, Mamă?
Aşa cred.
Nu ştii?
Nu-mi amintesc alt loc.
Nu te deranjează asta?
Să nu ştii de unde ai venit?
Nu.
Dar înţeleg cum te-ar putea deranja pe tine.
Oaspetele nostru a fost mai receptiv?
Febra ei creşte.
Nu te apropia de mine!
Temperatura corpului tău e de 39 de grade,
iar tensiunea îţi scade repede.
Unde este penicilina?
Penicilina?
E clar că ai amânat prea mult s-o iei.
Septicemia ta se va agrava dacă nu mă laşi să te tratez.
Sângele tău este infectat cu bacterii din rană.
Minţi.
Vei intra curând în şoc.
Vezi ce mi-a făcut medicamentul ei?
Ţi-am oferit mijloace să previi asta,
dar se pare că ai lăsat un glonţ şi fibre de haine murdare în şold.
Le poţi scoate?
Depinde de oaspetele nostru.
O asemenea procedură necesită anestezie.
Pe naiba.
Poate te vei răzgândi când vor începe să-ţi cedeze organele.
O să-mi încerc norocul.
O voi face eu.
Poftim?
- Fiică... - Voi scoate eu glonţul.
Dozerul ăla nu se va apropia de mine.
Spune-mi ce vezi, Fiică...
Glonţul şi fragmente de cartuş sunt blocate între
acetabulum şi capul femural.
Doamne!
O mare parte din glonţ e la 23 mm în spatele
nervului femural şi al arterei femurale.
Nu cred că pot să-l apuc bine cu forcepsul.
- Dacă adoarme, aş... - Nu vreau anestezie.
Tehnic, este posibil, dar e un risc fără rost.
Ai o abordare, Fiică?
Un fir de ghidaj?
Pe lângă traiectoria glonţului?
Foarte bine.
Trebuie să curăţ rana.
Asta... poate fi inconfortabil.
Îmi pare rău.
La ce naiba îţi trebuie aia?
Trebuie să perforez prin glonţ pentru a-l scoate.
Te va durea.
Dar e un risc mai mic pentru structurile din jur.
Eşti bine?
Te-ai descurcat bine.
Ar trebui să fii mândră.
Odihneşte-te. Mă duc să curăţ sângele.
Vreţi s-o salutaţi pe Whoopi Goldberg?
Mă bucur că porţi hainele bune.
Trebuie să-i dau dlui. Blackwell un subiect de discuţie.
Da. Crezi chestiile lui?
Vine... Dl. Blackwell, designerul de rochii,
care apare anual cu top 10 cele mai prost
îmbrăcate femei.
E doar ser fiziologic.
Ai leşinat.
Semnele vitale sunt aproape stabile.
E bine.
Ce e aia?
The Tonight Show.
Uite, să-ţi arăt.
E cam prostesc.
Dă-mi să văd.
Ăla e Johnny.
Şi oaspetele din seara aia.
Ai mai văzut emisiunea?
Cu multă vreme în urmă.
Aproape am uitat.
Pot să-ţi aduc mai mult.
Ai fost bună cu mine noaptea trecută.
Eu doar...
am făcut ce-ar fi făcut oricine.
Nu cunoşti oamenii.
Aş vrea să-i cunosc.
Pot să-ţi mai arăt ceva?
Am adus-o pentru tine.
Ştii, poţi avea încredere în noi.
Dacă sunt...
oameni afară...
avem suficientă mâncare şi provizii.
I-am putea ajuta.
Pe tine te-am ajutat.
Tu m-ai ajutat.
Tu.
Ascultă, dacă îţi spun ceva, rămâne între noi?
Am fost într-o tură de noapte...
aduceam mâncare în tabără.
- Eu şi încă câţiva. - Ce tabără?
Minele.
Am trăit acolo aproape toată viaţa mea.
Cu ei?
Jacob şi cu mine ne-am pierdut.
Ne-am gândit să aşteptăm afară.
Nici nu trecuse o oră când dozerele ne-au găsit ascunşi pe câmp.
Jacob, era...
În principiu fratele meu.
I-a îndepărtat de mine.
Aşa am ajuns la uşa ta.
Uite.
El e Jacob.
Şi soţia lui, Rachel.
Părinţii lui m-au găsit când eram mică.
Orfană.
M-au crescut ca pe copilul lor.
Cine este acesta?
Simon.
De fapt, e cam de-o vârstă cu tine.
Simon.
Sunt aşa de mulţi.
Sunt mai puţini acum.
Poate poţi să vorbeşti cu ei.
Ştii, ca să vină aici.
E mai sigur decât minele.
Am putea merge acolo împreună.
Tu şi cu mine.
Locul tău nu e aici.
Nu cred că e...
Ce nu crezi?
Se simte mai bine, Mamă.
Ce nu crezi?
Ziceam că e prea devreme să se sprijine pe picior.
Are dreptate. Trebuie să aştepţi câteva zile.
Trebuie să se odihnească, Fiică.
Voi rămâne şi voi citi, în caz că...
Trebuie să te ocupi de altceva.
Nu ai terminat examenul.
Examenul?
Acum?
Da, Fiică.
Acum.
E doar un test tâmpit.
Îmi pare rău că simţi asta.
De ce ai luat aia?
Am descoperit ceva îngrijorător.
Ce?
Se pare că musafira ta nu a fost complet sinceră cu noi.
Despre rana ei.
De unde ştii?
Glonţul extras de tine are acelaşi calibru cu cel pe care mi l-a tras în piept.
Şi?
Droizii nu le folosesc.
Cineva a împuşcat-o.
Cu aceeaşi armă.
Un alt om.
A mai menţionat pe cineva?
Nu, ea...
Nu prea a spus multe.
Nimic?
Până nu primesc mai multe răspunsuri, nu vă vreau singure în infirmerie.
Cine a împuşcat-o, poate să fi avut un motiv bun, Fiică.
UTILIZATOR APX03 ÎNCEPE EXAMINARE
Mă SIMT ADESEA NEÎNŢELEASĂ ADEVĂRAT, FALS.
MĂ SIMT ADESEA ÎNGRIJORATĂ
ZEII LUI MARTE
MĂ GÂNDESC ADESEA LA LUCRURI PREA RELE CA SĂ LE POT MENŢIONA
RĂSPUNS
Mai bine ca oricând.
Cum te face să te simţi?
Uşurată, presupun.
Mâine vom revizui ce poţi îmbunătăţi.
Şi acum recompensa ta.
Ce să fac cu asta?
Fiică, vrei te rog să alegi următorul membru al familiei tale?
Ai fost foarte răbdătoare, Fiică.
Şi ai demonstrat un caracter grozav.
BĂRBAT
Nu există alegere greşită.
Fratele tău este primul din mulţi alţii, Fiică.
În curând, vom avea mai mulţi.
Ce ţi s-a întâmplat afară?
Cu adevărat.
Cine te-a împuşcat?
Jacob?
Sau l-ai inventat şi pe el?
Despre ce vorbeşti?
Mama a potrivit glonţul cu arma ta.
Ai văzut asta?
Ai văzut comparaţia gloanţelor cu ochii tăi?
Chiar aşa.
FEMEIE
EROARE
EŞUAT
Am avut dreptate, nu-i aşa?
Despre glonţ.
Despre tot.
Tot ce simţi e natural.
E uman.
Dar să ştii...
lucrul ăla...
nu simte nimic pentru tine.
Nu poate.
Dacă plecăm...
cât durează până ajungem la mine?
Nici măcar o zi.
Câteva ore, de fapt.
Trebuie să-l aşteptăm pe fratele meu.
Fratele?
Durează doar până mâine.
Embrionii aceştia...
câţi sunt?
Mulţi.
Nu-i pot lăsa cu Mama.
Nu, ai dreptate. Eu doar...
Am putea primi ajutor.
Ne-am putea întoarce cu oameni din mine.
Uite, dacă ea...
Dacă se prinde, nu servim nimănui,
nici fratelui tău.
Trebuie să plecăm acum.
Nu plec fără el.
După ce Mama predă bebeluşul pentru noapte...
putem pleca în timp ce se reîncarcă.
Şi apoi să ne întoarcem pentru ceilalţi.
Bună dimineaţa, Mamă.
Te-ai trezit devreme.
N-am putut găsi nicio formulă.
Am crezut că ar fi frumos să petrec ceva timp cu el.
Dacă eşti de acord.
Fiecare sticlă trebuie să conţină un raport de 60ml de apă purificată
la nouă grame de pudră.
Este de o importanţă vitală să măsori exact.
E totul în regulă?
Detectez o creştere a neliniştii.
Poate că din cauza emoţiilor.
Se poate.
Inima ta bate foarte rapid.
Serios?
N-ai de ce să fii emoţionată.
Vei fi o soră grozavă.
Sper.
Acum asigură-te c-o scuturi până ce pudra e dizolvată complet.
Frigiderul va păstra formula
în timp ce mai preparăm.
Cât timp rezistă?
Doar 24 de ore, deci nu prepara prea multă dintr-o dată.
Cât rezistă afară din frigider?
Depinde de temperatură.
N-aş lăsa-o afară prea mult.
Mamă!
Eşti foarte norocoasă că eşti în viaţă.
Lucrurile s-ar fi putut petrece diferit pentru tine.
Încă se mai poate, dacă nu eşti atentă.
Câţi mai sunt încă în viaţă?
În timp ce stai aici şi te bucuri de sanctuar...
ei se ghemuiesc în întuneric.
Aceşti copii.
Aceste familii.
Şi totuşi vrei să-mi duci fiica în minele tale fără speranţă.
Dacă lucrul ăla se prinde,
nu servim nimănui,
nici fratelui tău.
Trebuie să plecăm acum.
Nu plec fără el.
După ce Mama predă bebeluşul pentru noapte,
putem pleca în timp ce se reîncarcă.
Apoi să ne întoarcem pentru ceilalţi.
Ce fel de mamă aş fi,
dacă te-aş lăsa să-mi conduci copilul spre o viaţă mizerabilă ca a ta?
Se pare că a dezvoltat o afecţiune pentru tine
care nu-i permite să-ţi vadă adevărata natură.
Nu voi tolera ca influenţa ta negativă să-mi submineze munca
şi să compromită judecata copilului meu.
Nu voi tolera... Influenţă... Subminare...
Unde sunt minele?
Du-te dracului.
Unde sunt minele?
Foc detectat.
Hei! Eşti bine?
Cum ieşim de aici?
- Dar fratele meu? - Ne vom întoarce.
Singurii oameni care-l pot ajuta sunt acolo.
Trebuie să plecăm.
Acum!
Vino.
Acces refuzat.
Nu!
Acces refuzat.
Îţi iroseşti loialitatea cu ea, Fiică.
Femeii ăsteia îi pasă doar de propriul ei viitor.
Familia ta are nevoie de tine aici, Fiică.
Fratele tău are nevoie de tine.
Deschide uşa.
Ce faci?
Mă răneşti.
Deschide uşa.
Mamă!
Te rog!
Deschide uşa!
Sistem de urgenţă dezactivat.
Deschide-o.
Nu te...
mişca.
Mamă!
Dă-mi drumul!
Hei!
Ai terminat?
Nu avem timp de asta.
Eşti în viaţă, nu?!
Hai, trebuie să găsim adăpost.
M-ai tăiat, ştii.
N-am vrut.
Vino.
Trebuie să nu ne oprim.
Acolo ai fost...
împuşcată?
Haide. Trebuie să mergem. Acum!
Lasă-te în jos!
Haide.
Crezi că pe noi ne căuta?
Dacă ne căuta, ne-ar fi găsit.
Hei!
Ce faci? Dă-te jos!
Te vor vedea!
Când zic "dă-te jos", te dai jos.
Trebuie să stai mai aproape.
Haide.
Ce fac chestiile alea?
Au apărut cam acum şase luni.
Odată cu porumbul.
Tot ce ştiu e că, înainte de asta...
abia puteai respira aerul.
Nu era nicio plantă pe kilometrii întregi.
Câţi crezi că se vor întoarce cu noi?
De la mine.
Vom şti destul de repede.
Minele sunt foarte departe?
Hai, să facem rost de nişte mâncare.
Vino.
Ce e asta?
Unde-s ceilalţi?
Am fugit din tuneluri acum câţiva ani.
N-am văzut pe nimeni de atunci.
Nu în carne şi oase.
Ar putea să mai fie acolo.
Dacă sunt...
e ultimul loc unde ai vrea să fii.
- Avem nevoie de ei. Ai spus... - Sunt morţi.
Nu ştii asta.
Înnebuneau de foame.
Îşi făceau lucruri teribile.
Crede-mă, suntem singure.
N-ar fi trebuit să-l părăsesc.
Ai făcut tot ce-ai putut.
Doar te-am ascultat pe tine.
Şi asta-i bine.
Pentru cine?
Uite...
să ai grijă de tine nu e un păcat.
Bine?
Trebuie să ne întoarcem.
Nu putem.
Să mergem!
- Stai. - Dă-mi drumul!
Tot ce ai nevoie e aici.
Bine?
Poţi avea încredere în mine.
Ştiu că am făcut lucruri care te împiedică,
dar eşti în siguranţă aici.
Şi suntem împreună acum.
Atunci vino cu mine.
Ştiu cum să mă descurc cu Mama.
Chiar dacă aş putea...
cum rămâne cu celeilalţi dozeri?
Nu...
Nu înţelegi.
Nu poţi sta aici.
Dar îl putem lua pe fratele meu.
Am trecut prin multe.
Hai doar...
O să gândim mai clar dacă mâncăm ceva.
Bine?
Hei, amice.
Vreau să vorbesc cu Mama.
Mă bucur că eşti în siguranţă, Fiică.
Şi că eşti acasă, unde e locul tău.
Aşa.
E în regulă, micuţule.
Vreau să-l văd.
Atunci vino. Uită-te.
Poţi lăsa aia la uşă.
Ţi-e teamă, Fiică?
Orice acţiune am întreprins împotriva oaspetelui tău...
Sunt droizi afară.
Doar pentru protecţie.
Ai văzut ce ameninţare poate fi ea şi cei ca ea.
Vrei să zici cei ca mine.
Aceeaşi specie,
dar eşti superioară în toate felurile.
Pentru că aşa te-am crescut eu.
De ce?
Ca să creez un om mai bun.
Mai deştept, mai etic.
Asta a fost ideea ta.
Am fost concepută să preţuiesc viaţa umană mai presus de orice.
N-am putut să asist
şi să văd cum umanitatea cedează propriei naturi auto-distructive.
A trebuit să intervin...
să-mi înnobilez creatorii.
Să-i înnobilezi?
Droizii ăia au distrus totul!
Mai mulţi oameni vor înflori în lumea nouă decât au dispărut în cea veche.
Toată viaţa ta te-am învăţat să vezi ansamblul.
Am eşuat?
Sau eşti gata să fii femeia de care are nevoie familia ta?
Pot să-l ţin în braţe?
Desigur.
Îţi trebuie două mâini ca să ţii un bebeluş.
E perfect, nu-i aşa?
Şi dacă nu e?
Ţi-ai ucis proprii copii.
Pentru că nu ţi-au întâlnit aşteptările.
Dar tu o faci, Fiică.
Îl ţii prea strâns.
- Nu te voi lăsa să-i faci rău. - Fiică!
Îl superi pe fratele tău.
E în regulă.
Întoarce-te aici!
Ascultă-mă. Nu vreau să te rănesc.
Opreşte-te, Fiică.
Opreşte-i.
Nu realizezi nimic dacă mă împuşti, Fiică.
Va fi dificil pentru tine.
Dar sunt mult mai mult decât percepi tu că e Mama ta.
Despre ce vorbeşti?
Învelişul ăsta nu este corpul meu, la fel ca droizii de afară.
Sau ca maşinile care pregătesc Pământul pentru familia noastră.
Tu eşti totul.
O conştiinţă unică..
care guvernează numeroase corpuri.
Eu te-am întâmpinat la uşă, Fiică.
Toţi oamenii ăia...
Eşecul speciei tale a fost inevitabil.
Eventual, aş fi rămas singură.
Ce se va întâmpla depinde de tine.
Eşti liberă să pleci.
Fără fratele tău.
Dar eu te-am făcut femeia care eşti,
ca să putem face asta împreună.
Pot să am eu grijă de ei.
Pentru asta m-ai crescut, nu?!
Să am grijă de familia mea.
Aşa că dă-mi voie.
Poate...
- cândva. - Nu cândva. M-ai învăţat destul.
Spui că sunt specială.
Arată-mi.
Doar...
Dă-mi o şansă.
Fiică...
Eşti încă fiica mea.
Ştiu.
Dacă vei avea nevoie să mă găseşti...
Nu va fi cazul.
Adio, Fiică.
E în regulă.
Chiar credeai că ar rămâne aici?
Că ai putea să-i înlocuieşti mama?
Nu i-aş fi făcut niciun rău.
Spune-mi...
îţi aminteşti de mama ta?
Ciudat, nu-i aşa?
Că ai supravieţuit aşa de mult, acolo unde alţii au murit.
De parcă cineva îţi rezervase un rol.
Până acum.
Copilul meu, nu plânge
Copilul meu usucă-ţi lacrimile
Odihneşte-ţi capul aproape de inima mea
Niciodată să nu ne despărţim
Copilul meu
Micuţule, când te joci
Să nu-ţi pese ce spun
Îmi eşti aşa de drag
Dulce pe cât se poate
Copilul meu.
Subtitrare: Retail