Fierbinte, fierbinte, fierbinte.
Îmi amintesc că mama mea mă punea tot timpul
să-i spun o poveste.
Și nu am știut niciodată de ce.
Poate că era ceva ce o făcea să zâmbească.
Pentru a-i distrage atenția de la tot.
Uite-o că vine!
Salutare.
Abia mai târziu am realizat
că poveștile pe care voia să i le spun
nu au nimic de-a face cu ea.
Când mi-am dat seama că cele mai importante povești de spus...
sunt cele care ni le spunem nouă înșine.
Sunteți gata?
O, Doamne! E atât de înfricoșător!
Hei, Bear, avem o conversație aici.
Abracadabra!
Bea, asta e uimitor!
- La revedere, bunico. - La revedere. Te iubesc.
Nu știu dacă l-ai văzut, dragă. Intră.
Uneori mă ajută să parchez mașina.
Am fost norocoși să găsim un loc de parcare,
pentru că adesea, până la sfârșitul după-amiezii...
...nu mai găsești.
Și apoi trebuie să mă învârt în jurul blocului...
și am mare noroc dacă mai găsesc vreunul.
O, Doamne.
Scările astea!
Adică... Da.
Ei bine... iată-ne.
Ei bine, intră. Da, intră.
Adică, nu cred că s-au schimbat prea multe.
Cu excepția...
canapelei, era aici ultima dată?
Nu cred că a fost.
Am ajuns.
Ei bine, nu știu de ce te întreb asta,
pentru că erai atât de mică.
Da. Ei bine, am făcut un pic de piață, pentru că...
Ei bine, ești... Nu ți-e foame deloc?
Adică, dacă...
Ei bine, da. Tu doar... Spune-mi dacă îți este...
Dacă ți-e foame, bucătăria este pe aici.
Da. Ei bine...
Și aici...
Avem niște cearceafuri curate
și, bineînțeles, niște prosoape curate, acolo pe scaun.
Și aici, poate îți amintești
ceva un pic mai special.
Am păstrat fiecare tablou pe care l-ai făcut în vara aia.
Adică, abia am putut să țin pasul cu tot ceea ce se întâmpla
în capul tău mic.
Bunico?
Am 12 ani.
Nu prea mai fac asta.
Bineînțeles.
Eu... am de gând să...
pun toate astea
aici.
Da.
S-a făcut. S-a făcut.
Mai bine mergem,
pentru că tatăl tău te așteaptă.
Și probabil că vrei să mănânci cu el.
Ai fi putut să mănânci aici, dacă dorești. Pot să-ți aduc ceva?
Unde sunt cheile mele?
Le-am lăsat undeva.
Chei, chei, chei.
Vin într-un minut.
- Cum te simți? - Mă simt bine.
Anunț doctorul că ești aici și va parcurge pașii cu tine.
Da, spune-i că sunt aici. Vom continua de acolo.
Cum ai intrat aici?
Îmi cer scuze pentru ea.
Nu sunt în stare să dansez, asta e sigur.
Dar dacă ar fi să dansăm, o să o facem pe bune, bine?
Vrei?
În regulă, vrea să danseze. Să mergem. O s-o facem.
Doi, trei, patru, cinci, șase.
Da, și ai înțeles.
Du-te. Da. Da. Asta e.
Ce?
Marele final, marele final! Haide, fato!
Nu am repetat niciodată.
- Mulțumesc judecătorilor. Fiți amabili. - Da!
Aplauzele mă mențin tânăr.
Bea, ea e Janet. Janet, ea e fiica mea, Bea.
Încântată să te cunosc, Bea.
Tatăl tău mi-a spus atât de multe despre tine.
Și eu mă bucur să te cunosc.
- Ce îți dau? - O, asta?
Magie.
În regulă, vă las să recuperați.
Pot să-ți aduc ceva, Bea?
- Vrei ceva? - Sunt bine, mulțumesc.
Un burger pentru mine.
Cu multă brânză, șuncă. Colesterolul, de fapt.
- Tată. - Da?
Bine. Are dreptate. Broccoli.
Doar broccoli.
E minunat. Și o apă, poate. Îmi pare rău, de obicei e mai amuzantă.
Deci, cum a fost coborârea?
Îmi pare rău că nu am putut să vin să te iau.
Doar acum a avut Harriet timp să repetăm.
- Și este un pic cam divă. - Tată.
Chiar nu trebuie să faci asta.
Ce să fac?
Să mă tratezi ca pe un copil.
Viața nu trebuie să fie distractivă întotdeauna.
Știi?
Ei bine, asta e adevărat.
Foarte adevărat.
Dar asta nu ne oprește să încercăm totuși.
Dar știi ceva?
Ai dreptate.
Uneori, viața nu este amuzantă.
Ca vizitele aici.
Ne amintește de mama, nu-i așa?
Și poate...
Te îngrijorează faptul că s-ar putea întâmpla din nou.
Dar vestea bună este că...
Eu nu sunt mama.
Nu sunt bolnav.
Eu doar...
am inima frântă.
Și pot fi reparat.
Uită-te la mine.
Este o operație foarte simplă.
Și voi fi bine.
Îți promit.
Bine.
Dar trebuie să-mi promiți ceva.
Că nu vei mai sta pe aici.
Că vei ieși acolo
și te vei distra.
Adică, trebuie să recunoști,
într-o zi va fi o poveste pe cinste.
Ce?
Locuitul în New York?
Să fii copil.
Putem face o mică plimbare mai târziu.
Mi-ar plăcea asta.
Cu siguranță a trecut mult timp de când m-am plimbat cu mașina.
Ești foarte drăguță și grijulie, Veta.
Nu uita să mă aștepți, Elwood. Mă întorc imediat.
În regulă, fă-te confortabil, Harvey.
Acolo. Bine?
Veta vrea să vorbească cu noi.
...cu skateboardul prin toată Canada în 11 luni,
câștigând peste 14 milioane de dolari pentru combaterea bolilor de inimă.
A parcurs peste 8.000 de kilometri...
Alo?
Ce? Ce? Poți să...
Doamne.
Doamne. O, Doamne.
Nu e bine. Nu e bine.
Și ne urmărește, ne urmărește.
Hei!
O, Doamne, nu.
Nu, nu, nu. Nu. Stai, stai, stai!
Așteaptă! O, Doamne.
Atât de multe scări. Atât de... multe... scări.
Cred că m-a urmărit.
Ce vrei să spui? Te-a urmărit?
- Când? - Chiar acum.
Cum adică, "acum"?
Chiar acum. Acum, acum. Pentru că eu cred că...
- Cred că m-a văzut. - Ce vrei să spui?
M-a privit în ochi.
Și apoi fugi, fugi. Și apoi scări, scări.
Dar apoi e acolo și vine.
Și e mai mare. Și e mai rapidă.
Și cred că...
Alo?
Te rog să pleci.
Eu...
Încercam doar să o salut pe fetița ta.
Nu e nicio fetiță aici. Te rog, pleacă, te rog!
Bine.
Tocmai m-am mutat la parter...
Nu prea cu cine să stau de vorbă.
Cine...
Cine este? Îmi pare rău, eu doar...
O, tu ești.
Ai face bine să te întorci jos.
E prea târziu să fii aici sus!
Da, doamnă.
Harvey!
Harvey?
Bună!
Bună.
Astea sunt pentru mine?
Nu, de fapt, nu. Sunt pentru tatăl meu.
Glumeam și eu.
Vrei să joci șah?
Televizorul e stricat.
Poftim?
E în regulă. Nu este vina ta.
De asta mi-a luat mama șah.
Dame.
Ce s-a întâmplat?
Am căzut.
Cad foarte des.
De data asta mi-am rupt piciorul și...
Coxxyx?
Cozzyx? Nu, cowzyx-ul meu?
Cozmokyx?
Știi, mi-am rupt fundul.
Și brațul tău? De unde ai căzut?
Incidente separate.
Am înțeles.
Apropo, eu sunt Benjamin.
- Eu sunt Bea. - Super!
De la ce vine Bea?
O, nimic. Mama mea obișnuia să-mi spună Bea.
Îmi place. Doar Bea.
Ei bine, mă bucur că te-am cunoscut.
Și eu mă bucur.
Știi unde să mă găsești!
O, bună.
Trebuie să încetezi.
Niciodată.
O, Doamne. Atâtea scări!
Trebuie să plecăm. Trebuie să plecăm chiar acum.
Nu mă duc nicăieri. Tocmai am turnat niște...
El este.
O, Doamne.
Sincer, asta e ultima dată când fac asta.
Niciodată.
Îmi pare rău, cum de e vina mea?
Dacă lași fotografiile afară, le va găsi.
Eu nu... Am spus că nu a fost vina ta.
Eu nu... Nici măcar nu voi asculta asta.
Îmi pare rău... Eu nu l-aș fi lăsat niciodată...
Nu, pentru că, în primul rând, e prea mare. În general, e prea mare.
Și, în al doilea rând, orice altceva!
E uriaș. Cum a ajuns acolo sus?
Frumoasă casă.
Imaginează-ți. Într-o zi. Etajul al doilea.
Bine, mergi pe acolo... În regulă.
Du-te și gata! Ești atât de nepoliticos.
Blue!
Blue?
Asta este.
Jur pe Dumnezeu,
dacă nu-mi răspunzi chiar acum,
dispariția va fi cea mai mică dintre...
Bună.
Ei bine, uite, uite.
Bine, bine. Știu cum pare.
Dar adevărul este că...
Mă iubește!
Ne descurcăm minunat!
Serios? Am auzit că a plâns o oră.
O, haide.
O oră nu e cine știe ce.
Știi cât de greu este să plângi o oră?
Ia-ți lucrurile. Plecăm.
Nu, nu, nu!
Nu mă poți lua de aici. Aici mă potrivesc.
Ea se potrivește perfect. Îți promit.
Ai vorbit cu ea?
Nu. A fost greu cu toate plânsetele.
Exact. Ăsta nu e un lucru bun.
- Te-a văzut măcar? - Era pe cale să o facă.
- Era pe cale? - Absolut!
Aproape că pot garanta.
Cred.
Ce s-a întâmplat?
Ei bine, pusese păpușa aia înfiorătoare la culcare.
S-a oprit. S-a uitat în sus.
Cu siguranță a simțit ceva.
Așa că m-am îndreptat încet spre ea.
Și când m-am apropiat, am...
Stai.
Ce faci?
Nu, nu, nu. Nu, nu face asta.
Hei. Nu face asta, bine?
Blue. Hei, hei, hei.
Jur pe Dumnezeu, nu mai vorbesc niciodată cu tine
cât timp mai trăiesc dacă faci asta. Te rog.
Nu face asta.
Te rog. Nu. Nu!
Nu, nu. Nu. Nu!
- Să ne jucăm din nou! - E minunat. Da!
Bună.
O, Doamne.
Eu nu aș face asta.
Ce a fost asta?
Doar schimbam CD-ul!
Devine atât de irascibil când oamenii îi ating lucrurile.
Nu atinge nimic!
Vezi?
Cine ești tu?
Ce vrei să spui? Sunt... sunt Blue!
Dar ești mov.
Da, bine, era daltonist, așa că...
Cine era?
Ei bine, copilul meu! Îți amintești?
Ce?
Pentru numele lui Dumnezeu, Blue!
Bineînțeles că nu-și amintește.
Ea crede că o vei mânca.
Îmi cer scuze pentru el.
E cel mai adorabil neîndemânatic,
dar, cu toate astea, e un neîndemânatic.
Mulțumesc!
Cu plăcere.
Acum, poți să ajuți invitatul nostru să se ridice de pe jos, te rog?
Așa. Cu degetul mare.
Minunat. Bine lucrat, Blue.
Acum, să o luăm de la capăt, da? Cum îți place ceaiul?
Eu nu beau ceai.
Ce fel de fată nu bea ceai?
Nu ajuți!
Eu sunt Blossom, și e clar că l-ai întâlnit pe Blue.
Din nou eu.
Și el e... Știe cine sunt.
Noi am...
Ne-am mai întâlnit înainte.
A trecut ceva timp de când...
De când ai fost aici sus.
Ultima dată când te-am văzut erai...
Mai mică.
Ce se întâmplă?
Da, asta e o întrebare ușor de înțeles,
dat fiind...
- Si... - Hei!
- "Hei"? - Da, hei!
Ce, o să explicăm totul chiar aici,
într-un mic pachețel roz?
Ar trebui să încercăm.
Scuză-mă.
Vrei să încetezi să o mai împungi?
Îmi pare rău. Îmi pare rău. Este atât de interesant!
Ce este? Că te-ai întors!
Blue! Ajunge. Adică...
Ce este asta?
Care parte din "nu-mi atinge lucrurile" nu o înțelegi?
Haide! Astea erau în ordine alfabetică!
Ai spus...
...și în culori coordonate.
- Copil? - Da. Numele lui e Jeremy.
Doamne! Află mai multe despre Jeremy!
Deci casa la care am fost în seara asta,
era a lui Jeremy?
O, nu. Aia a fost altceva. Era o potrivire potențială.
Și ar fi putut avea succes,
dacă nu ar fi venit știi tu cine.
Bine, știi ceva? Fă-o singur.
Bine? Nu am nevoie de asta.
Nu am nevoie de nimic din toate astea.
Bine.
A avut o zi deosebită.
Dar tu...
Sigur ai întrebări.
Deci, mai sunt și alții ca voi?
Spune nu!
- Da. - Da! Mulți alții!
Adică, aproape fiecare copil are unul. A avut unul.
A avut ce?
Un prieten.
Un prieten imaginar?
PI. Spunem "PI".
Te-ai prins? Prieten. Imaginar.
Dar, de asemenea, cum ar fi dacă? Ca și cum, orice este posibil!
Bine, să nu ne ambalăm aici.
Ochii ei arată de parcă o să se scurgă din cap.
Deci...
Ce se întâmpla în seara asta?
A fost o încercare de plasare la un copil nou.
Am început o mică operațiune.
"Noi"?
- El. - Ce fel de operațiune?
Un fel de agenție de socializare. Pentru a ajuta PI să găsească copii noi.
Copii noi?
Dar ce s-a întâmplat cu copilul tău?
A crescut.
- Nu mai are nevoie de mine. - Nu mai are?
E atât de trist.
Mai degrabă înspăimântător.
O, nu.
Pentru că dacă nu are nevoie de mine...
- Blue. - Nu mă mai poate vedea.
Blue, aici.
- Și dacă nu mă mai poate vedea... - Uită-te la mine.
Atunci tot ce mai rămâne este
să dispar!
Blue.
Un loc fericit! Un loc fericit!
Cafea și croissante.
- Bine, bine. - Cafea și croissante.
- Bine.
- Cafea și croissante. - Este greu.
Da! Da, este...
greu.
Pentru toată lumea. Eu cred că ar trebui să mergem la culcare.
Cred că e destul de bine, de fapt.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Eu cred că este prea mult. Ca să nu mai spun că e prea târziu.
Și nu cred că vreunul dintre noi
își dorește să fie pe partea greșită a ușii
când iese la iveală vrăjitoarea aia înfricoșătoare.
Ar trebui să pleci.
Haide, Cal, e doar un copil.
Nu sunt un copil.
Ei bine, atunci așa este.
Noapte bună.
Doamne, m-ai speriat.
- Bună dimineața. - Bună dimineața.
Vrei să pleci.
Am făcut clătite.
O, Doamne. Se pare că s-au lipit de tigaie.
Am niște cereale sau grefe.
Nu mi-e așa de foame.
O să mă anunți dacă ai nevoie de ceva.
- O voi face. - Bine.
O, Doamne.
Aveți ceva de mâncare?
Bineînțeles.
De ce ți-e poftă? Mâncare adevărată?
Sau mâncare nesănătoasă? Da.
E un automat pe hol și la dreapta.
Mă bucur să te văd aici.
Ce faci? Ieși de acolo!
Mi-ar plăcea, dar nu-mi simt picioarele.
O, Doamne.
Bine, dă-mi mâna.
Dă-mi mâna. Mâna ta. Dă-mi mâna.
Haide. Bine, haide.
Haide. Nu, nu o face.
Haide, ridică-te. Bine, stai, stai, stai.
Bine.
Ești puternică!
- Putem s-o facem din nou? - Bine, ridică-te.
Ridică-te, ridică-te.
E un hotel?
- Ce faci aici? - Ce faci tu aici?
Sunt în vizită la tata!
Tatăl tău are inima frântă?
Trebuie să fie înfricoșător.
Ce? Nu, nu este.
Ce faci aici? Nu pot fi văzută vorbind cu tine.
De ce nu?
Pentru că sunt oameni mari aici. O să arăt ca o nebună!
Haide. Ești doar un copil.
Bună!
Cu cine vorbești?
Bine...
- Deschide! - În regulă.
Deschid! Ți-am adus...
ceva.
- Ce ești tu, oricum? - Un PI.
Știu asta. Dar ce?
Nu știu.
- În sfârșit! - Tu erai.
- Bună! - Vreau să se oprească.
Asta e groaznic! Voi face ceai.
Cred că a fost destul de clară că nu...
Nu contează.
Ce să oprească?
Totul. Nu am nevoie de asta.
Ei bine, nu știu ce să-ți spun,
dar nu așa funcționează lucrurile.
Nu așa funcționează ce? Ce se întâmplă cu mine?
- Tu ești aleasa. - Nu! Nu.
Să nu punem presiune pe ea.
Deja e aprinsă ca o bujie.
Aleasă pentru ce?
- Toată chestia asta e un blestem. - Acum înțelegi.
Nu, nu, nu! Ai putea face atât de mult bine.
Ai putea să ne salvezi pe toți!
Care toți?
Și nu spune PI.
Nu...
Probabil că ar trebui să-l lași să o spună
sau o să-i explodeze capul.
Bine.
PI-I-I-I-I-I.
Mulțumesc.
Cum îi pot ajuta?
- Nu poți. - Bineînțeles că poate.
Uite, nimic nu ne dorim mai mult
decât să fim cu proprii noștri copii.
Dar copiii noștri
au uitat de noi.
Așa că avem nevoie de alții noi.
Ne poți ajuta să-i găsim.
Așa cum spun mereu:
"Mai bine să ai un copil nou"
"decât să nu... să nu ai un... copil."
Nu a spus niciodată asta.
Ei bine, m-am gândit la asta.
Așa că, te ajut să-i plasezi cu copii noi
și asta e tot?
Totul revine la normal?
Ai grijă ce îți dorești.
- Atunci vreau să le cunosc. - Pe cine?
Toate PI-urile pe care ai încercat să le potrivești.
Este imposibil.
- De ce? - Pentru că...
Nu pot fi văzut când te duc la...
Unde?
Nicăieri.
Ai nevoie de ajutor.
Nu ai idee cât de adevărată este această afirmație.
Dar nu în felul la care te gândești.
După noaptea trecută, e clar că nu știi
cum se face treaba asta cu plasatul.
Serios?
Pot să te ajut.
Cum?
Pentru că sunt un copil.
Ei bine...
atunci așa e.
Unde mergem?
- Să obținem ajutor. - De la cine?
De la cineva mai calificat.
Pentru că asta e mult peste nivelul meu de plată.
Cred că e foarte frumos. din partea ta, apropo.
Ce anume?
Că-i ajuți pe toți în felul acesta.
Nu am de ales, de fapt.
Ei nu pleacă niciodată.
De cât timp îi vezi?
De când îmi amintesc.
Unde locuiesc?
Ei bine, "locuiesc" cred că este un termen relativ,
dar, în mod normal, oriunde sunt sau au fost copii.
Este...
Magic?
- Ce? - Locul unde mergem.
A fost cândva.
Aici coborâm.
Stai, am mai fost aici.
Serios?
Da, mama m-a dus aici o dată.
Începi să-ți amintești, nu-i așa?
Așteaptă.
PI-urile locuiesc aici?
Sper că da.
Dar e încuiat.
O să te las un minut să te gândești la asta.
Rămâi aici. O să alunec prin spate, să fac rost de cheie.
Mă lași singură?
Nu ești niciodată cu adevărat singură!
Credeam că e evident până acum.
Ești sigură că vrei să faci asta?
Da.
Pentru că nu se știe cine se află astăzi în spatele acelei uși.
Este vreunul dintre ei înfricoșător?
Mai rău.
Disperat.
Vicki. Ce mai faci?
Ai un parfum nou? Miroase...
Bine. Limitele, desigur.
Am venit să-l văd pe Il Capitano. Da, vechiul ursuleț.
Bine.
Înveselește-te.
Fiica ta trăia în casa mamei sale?
Asta e tare.
Și foloseai conturile ei de utilități.
Sotul tău spune că fiica ta nu locuia în casă.
Sunt Kurt Loder cu o știre de la MTV.
Hei!
Să mergem! Haide.
De ce e asta aici?
Bună, Todd!
Bine. Să începem așa cum facem întotdeauna.
Inspiră adânc.
Și afară.
Și în.
Și afară.
Frumos.
Cine ar vrea să înceapă?
Am fost...
Săptămâna trecută mă simțeam destul de bine,
și apoi săptămâna asta, nu știu ce s-a întâmplat!
- E în regulă. - Am început să mă prăbușesc!
O, iată-ne.
Adică, să cânte viorile. Am dreptate, Terry?
- Haide. - Ted, știi că e o violă!
Asta nu e frumos. Asta nu face pe nimeni să se simtă bine.
Băieți, băieți.
Trebuie să trecem peste faptul că
copiii noștri aleg să ne uite.
Toți trec prin ceva care îi face să uite.
Aș vrea să pot să-l mai văd o dată.
Aș vrea să-i pot spune că sunt chiar aici!
Întotdeauna am fost chiar aici!
Hei, hei, hei! Nu și pelerina.
Asta este toxic.
E în regulă. O să aducem pe cineva să curețe.
Ascultă, doctore. Plătesc bani buni,
și mingea asta de noroi îmi ocupă tot timpul.
Doctore, am o întrebare.
Este posibil ca copiii să devină din ce în ce mai răi?
O, Doamne. E un copil?
- Ce-i asta? - O, Doamne!
Cum arată pielea?
Cum se simte?
Se reflectă lumina pe piele?
Sau nu există? Nu, nu există.
Judith, poți să-mi ții locul?
Să luăm o pauză cinci minute.
Hei, Cal. Încă îmi ești dator cu 20 de dolari.
- De la petrecerea cu spumă. - Așa e, da.
Am convenit că nu mai pomenim asta niciodată.
Ascultă, am nevoie să găsesc pe cineva,
dar trebuie să o fac în liniște, bine?
- Bună. - Bună.
Bună.
- Este... - Nu.
- Da. - O, Doamne.
Trebuie să-l văd pe Lewis. Unde este Lewis?
Da, sigur. Cred că l-am văzut îndreptându-se spre piscină.
Piscina, bine. Du-te, du-te, du-te.
Da, da, sigur. Nu-ți face griji. Mult noroc!
Haideți, băieți. Am mai trecut prin asta.
Nu sunt gustări. Este artă.
Cum te simți?
Regretul îți răbufnește din gât?
- Hei, Cal! - Doamne, Cos!
- Cine e fata? - Ce este în neregulă cu tine?
- Hei, cartofior. - E o prietenă!
- Ce fel de prieten? - Hei!
- Ești mai puternic decât pari. - Hei!
- Știi că o să aflu. - Da?
Cum zici tu, omule.
Intrigă și mister!
Începi să înțelegi de ce locuiesc singur.
Keith!
Ce fel de copil creează un PI invizibil?
- Era întins pe jos? - Cine știe?
Jos și sus, și în jos și în sus,
și în jos, și în sus, și în jos.
Îndoiți genunchii mai bine, doamnelor!
- Arăt roșu? - Da.
Slavă Domnului!
Haide.
Lewis? Aș vrea să-ți prezint pe cineva.
Bună, Elizabeth.
Mă bucur să te cunosc.
Mulțumesc.
Deci, ți-a făcut marele tur?
Cam așa ceva.
Și ce părere ai?
Nu este chiar așa cum mă așteptam.
Vrea să ajute cu plasamentele.
Lewis are 93 de ani. El a înființat acest loc.
Te poate învăța tot ce trebuie să știi.
- Nu-i așa, Lewis? - Calvin.
Știi, nu a fost întotdeauna așa.
- Nu? - Nu.
Bătrânul Calvin a fost un clovn. Ți-a povestit?
Nu.
Așa este.
Înainte de toate acestea, singura lui slujbă a fost să te facă să zâmbești.
Ei bine, nu mai este cazul.
În regulă.
Se pare că aveți totul sub control.
Îți va arăta cum să te descurci.
Probabil că îi vei cerui mașina sau ceva de genul ăsta.
Știi, dacă nu vrea să-ți facă marele tur,
de ce nu i-l faci tu lui?
Poftim?
Acest loc poate fi orice-ți dorești să fie.
Tot ce ai nevoie este de puțină imaginație.
Nu. Nu. Nu.
Nu, nu, nu. Nu face asta.
Arată-ne cum ar trebui să fie după căpuțul ăla al tău.
Așa.
Nu.
Ce s-a întâmplat?
Nimic, Matt. Hai să te aducem înapoi aici.
Poftim.
Ce faci, Sneezy? Ajută-mă.
Se întâmplă ceva!
Nu se întâmplă nimic!
Da!
- Intră înăuntru. - Nu, nu, nu! Vreau să văd!
Nu, vreau să văd, Vreau să văd!
Intră!
O, Doamne! Arată ca un vis!
Doamne! Asta e piscina?
- Drăguț. - Stai, stai, stai.
Îmi pare rău.
Cal?
Ești în regulă?
Hei, unde ai fost?
Nu, nu, nu, fructele!
Se apropie o paletă ambulantă. Încet. Stai liniștit.
Doamne, prostule! La naiba cu vederea ta!
Unde ai fost? Trebuia să fii aici acum cinci minute!
- Tu urmezi! - Ce vrei să spui?
Haide, ieși afară!
Să mergem!
Mulțumesc.
Și iată-ne.
Ai grijă!
Ei bine, uite cine s-a întors.
- Te-ai întors. - E în regulă?
A fost distractiv!
- Arăți groaznic. - Fundul tău e bine, dragă?
Ai spus G-4? Am bingo!
Ăsta a fost cel mai ciudat interviu de angajare
la care am participat vreodată.
Bine! Mă bucur că te distrezi.
Deci, asta ne face parteneri?
Să nu exagerăm, da?
Keith!
Ne vedem mâine.
Știi ce nu-ți spune nimeni despre spitale?
N-au nimic bun de citit.
Cum merge povestea ta?
Nu am avut timp pentru asta.
Mi-am găsit o slujbă.
Bine.
Presupun că am voie să nu pun întrebări.
- Nu. - Era de așteptat.
Vezi?
Încă mai avem o șansă.
Bună!
Ai auz supersonic sau ceva de genul ăsta?
Nu. Te așteptam.
Televizorul încă e stricat.
Ar trebui să rezolvăm situația.
Serios? Cred că mama mea are ceva de-a face cu asta.
- Mama ta? - Da.
Spune că ecranele îmi fac creierul în terci.
Dacă ea l-a stricat?
Ghici ce. Am primit o slujbă.
Ca la un magazin de înghețată?
Mai degrabă o agenție de socializare.
Orice ar fi, sunt sigur că te pricepi de minune la asta. Mult noroc!
Mulțumesc.
- Hei. - Da?
Ai avut vreodată un prieten imaginar?
Nu.
Vrei unul?
Sigur că da!
Are cam opt sau nouă ani, deci stabilim prioritățile în funcție de hobby.
Vezi dacă are cineva experiență
- în magie sau fantezie. - Mult noroc, băieți.
Fantezia e precum cutia Pandorei.
Poate că le plac supereroii.
Da. Lui îi plac.
- Sau artă. - Da. Iubesc arta.
- Sau la televizor. - Nu-ți mai spun încă odată.
Pune-ți niște pantaloni pe tine. Îi sperii pe toți.
Pantaloni.
- Cum ne simțim? - Mă simt bine.
- Te simți bine? - Da.
Cât se poate de bine. E spectacolul tău. Să-i dăm drumul.
Poți să-i trimiți.
Bine, deci eu doar...
să stau chiar aici? Am nimerit-o bine, bine.
- Perfect. Bună. - Bună.
Bună! Doamne!
Este atât de interesant!
Deci, cum te cheamă?
Numele meu este Ally.
Sunny.
Andromedus al treilea, fiul lui...
Steven.
Pop.
Pentru că, ei bine, uneori, când am emoții, eu...
Doamne.
Nu ai de ce să-ți faci griji. Te descurci de minune.
E atât de drăguță.
Numele fetiței mele a fost Tabitha.
M-a numit Uni, pentru că... pentru că...
Pentru că sunt un unicorn!
Îmi pare rău. Sunt atât de emoționată!
Și de unde ești?
La origine? Din Philadelphia.
DeKalb. Illinois.
Spokane.
New Jersey. Păstrați-vă părerile, vă rog.
Mai mult la RadioShack.
Să vedem, ne-am mutat în '83.
Nu! '84? Da, a fost dur.
Vreau să spun, dur.
Poughkeepsie? Haide, tată.
Puteam la fel de bine să ne mutăm până la lună, am dreptate?
Nu este amuzant.
Ești gata?
Pentru ce?
Pentru orice.
Obișnuiam să facem spectacole în fiecare zi.
Uneori mai multe spectacole! Uite...
Mă tot construiau și...
și mă reconstruiau. Înțelegi ce vreau să spun?
Dar nu mi-au pus niciodată lasere să-mi iasă din ochi!
Nu voi minți și nu voi spune că programul nu a fost brutal,
pentru că așa a fost.
Dar la sfârșitul zilei,
să aud vuietul mulțimii... Doamne!
Unchii...
Unchii au fost cei mai buni.
Bine, am o grămadă de prieteni aici.
Tu doar anunță-mă. pe care-i poți vedea.
Sigur.
În regulă, Îl vezi pe tipul ăsta?
Nu.
Nimic?
- Nici o problemă. - Cine este acest copil?
Nimic?
Știi, cea mai grea parte pentru mine era poate ora de culcare.
Uite, mama nu a înțeles. Adică...
Bine, lasă-mă să-ți spun ceva despre întuneric, bine?
Toți copiii sunt speriați de întuneric. Toți!
Chiar dacă nu recunosc asta. Și de ce?
Pentru că luminile alea de noapte nu fac nimic! De aceea.
Iată de ce.
Ca și cum, sigur, mamă, ai o slujbă de făcut. Te
descurci foarte bine. Dar permiteți-mi să vă întreb ceva.
Du-l pe puștiul ăsta la culcare,
Cine-l va veghea pe Poughkeepsie?
Îl vezi pe tipul ăsta?
Bine. Începem!
- Nu. - Ce-a zis?
Întreabă-l iar.
Serios?
- Nu. - Până aici. Mă ocup eu de asta.
Nu, mă ocup eu!
Și mama a spus că prea multe bomboane nu sunt bune pentru burtica ta,
dar eu am spus...
Doamne.
Ochii mei pot gusta asta.
Îmi pare foarte rău.
Nu simți gustul în ochi?
Pot găsi pe oricine.
Oriunde!
Nu, nu! Bine, bine, bine.
Dar de unde ești?
Ca și cum ți-aș spune ție asta.
De parcă ți-ar spune vreodată.
În regulă, mulțumesc foarte mult, domnule.
Drăguță, dar slabă.
Mi-a intrat în gură.
Uite, pari a fi un copil de treabă,
așa că o să-ți zic direct.
La început, m-am gândit,
dacă m-a creat ca un fel de metaforă?
Adică, e posibil să fie
un adevărat geniu, nu? Greșit.
Era în Arizona, și era doar însetat. Și iată-ne aici!
Nu, nu-l privi în ochi.
Care dintre ei? Știi foarte bine care dintre ei.
Vreau doar să vă spun, mulțumesc că faceți asta.
Înseamnă mult pentru toată lumea!
Nu.
Nu cred că știe ce vrea.
Ce naiba vrei?
Cine urmează?
Keith!
- Nu. - Sunt de acord.
Da, asta e doar neclar.
Keith e cel mai rău.
Gustarea lui preferată erau croissantele.
Ceea ce era un fel de înșelăciune.
Pentru că părinții lui aveau o brutărie chiar la parter.
Așa că a fost convenabil!
Așa că am mâncat o mulțime de croissante.
Și pâine. Carbohidrați. O mulțime de carbohidrați.
Nu paste. Ceea ce este interesant.
Dar orice altceva făcut de ei
a fost un festival de mirosuri delicioase.
Hei! Hei, hei! Nu, nu, nu!
Hei, hei, hei!
Bine, ai văzut... Bine! Ai văzut asta! Ai văzut asta!
Pentru că asta e viața mea, pe scurt, bine?
Nu.
Mai ai?
Nu.
Nu a funcționat.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic. Încă te am pe tine!
Să fii entuziasmat este obositor!
Bine, hai să te ducem la culcare.
Deci, cum a mers?
Nu a funcționat.
Ei bine...
poate că nu a fost menit să se întâmple așa.
În tot acest timp petrecut încercând să găsească copii noi,
au încetat să se mai uite după cei vechi.
Dar copiii lor au crescut.
Nu mai au nevoie de ei.
Toți copiii au nevoie de prietenii lor imaginari.
Mai ales atunci când cresc.
Dar au uitat.
Nimic din ceea ce iubești
nu poate fi uitat vreodată.
Poți să te întorci oricând.
Cum?
Amintiri.
Amintirile trăiesc veșnic. Chiar acolo, în inima ta.
Uneori trebuie doar să găsești o modalitate de a le pofti afară.
Pentru mine, e mirosul brizei mării.
Sau sunetul pașilor răsunând pe faleză.
După aceea,
doar închide ochii,
și totul revine în grabă.
Mergem?
Credeam că nu mai întrebi.
Așteptați-mă! Așteaptă-mă!
Hei!
Destul de bine, nu?
Îmi place foarte mult.
Uită-te la asta. Doamne!
Asta e o floare? Este atât de drăguță.
Al meu! A mea! Vreau să încerc!
Mulțumesc, bunul meu domn.
Uită-te la asta!
Arată grozav.
Cea mai bună noapte din viața mea!
Uitați-vă la mine!
Înainte, dragi prieteni!
- Fantastic! - Îmi dai și mie o gură?
Stingerea.
Ar trebui să te odihnești. Ai o zi mare mâine.
De ce, ce se întâmplă mâine?
Trebuie să te oprești.
Niciodată.
Pentru că acolo eram, făcând ultima mea baie
înainte de a ajunge la aeroport.
Acum, în mod normal, doar te ridici așa, nu-i așa?
Faci doar "Hooop!" și te ridici.
Nu am putut să fac asta, pentru că aveam un picior rupt.
Acum, mai vrei din asta?
Pentru că nu am știut ce aromă îți place.
Așa că am luat din fiecare. Nu, a fost grozav.
Te-ai descurcat de minune.
Bine.
Da.
Bunica?
Pot să-ți pun o întrebare?
Bineînțeles. Orice.
Ce ai vrut să fii
când erai copil?
Ei bine!
Ce? Doamne.
Asta este o întrebare bună.
Da, ei bine, eu...
Mereu am visat să dansez.
Serios?
Scuză-mă, nu fii așa de surprinsă.
Bunicul tău credea că sunt destul de atrăgătoare.
Deci, te-a văzut dansând?
Bineînțeles!
Am ceva aici.
O, da. O, Doamne.
Asta e bunica ta.
Ești frumoasă.
Da, așa credea și el.
De fapt, tremuram în cizme în acea zi.
Sau în papuci.
- Tremurai? - Da.
Adică, a fost cea mai zi importantă din viața mea
pentru că aveau deja...
Cred că șase școli au fost alese pentru a juca
într-un teatru mic și frumos de cealaltă parte a râului.
Și încă îmi amintesc
sunetul lemnului din podea, scârțâind.
Și muzica alunecând din orchestră,
exact ca un val.
Și cum praful prindea lumina în cădere.
Și m-a făcut să mă simt ca și cum
eram într-un vis.
Și ce s-a întâmplat?
Draga mea fată, am crescut.
Prea înaltă.
Prea ciudat.
Și prea bătrână.
Adică, să fim sinceri,
cine vrea să vadă o femeie bătrână cum dansează?
Acum,
pot să-ți aduc niște desert?
Am niște înghețată. Cred că am niște înghețată.
Dacă nu are gheață deasupra.
De ce se formează gheața deasupra înghețatei?
Deja ți-e dor de noi?
E aici?
- Cine? - Blossom.
Bună! Am făcut suficient doar pentru două persoane.
Mai fac.
Ești a ei.
Este o ghicitoare? Îmi plac ghicitorile.
Bunica mea. Tu ești PI-ul ei.
Bineînțeles.
Stil diabolic, accent adorabil.
Sunt surprinsă că nu a fost evident, ca să fiu sinceră.
Atunci să mergem!
E chiar la parter. Nu-i va veni să creadă asta.
Bea, nu este ca și cum nu am încercat.
Am fost acolo jos cu ea în fiecare zi.
Am citit cu ea, m-am uitat la televizor cu ea,
am trecut chiar și prin faza cu Pilates cu ea.
Nu m-a putut vedea.
Nu poți face nimic dacă nu-și pot aminti.
Atunci trebuie să o ajutăm.
Elizabeth.
Bea!
Ce faci?
Ce facem? Este ridicol!
Ce naiba pui la cale?
Bea?
Doamne. Unde ai fost?
Asta e camera ta? Îmi place. De modă veche.
L-am găsit. Lucrează în oraș.
Ți-am spus că pot găsi pe oricine, oriunde!
Mult noroc, puștoaico. Totul depinde de tine.
Intrigă și mister!
Sper să funcționeze.
Spune că ar trebui să fim la următorul bloc.
Trebuie să ne grăbim.
Bine, deci... Bine, deci să recapitulăm.
Deci, mergem de fapt să-l vezi?
- Da! - Bine.
Să-l văd chiar acum!
Nu și dacă te poți abține. Bine, dar, știi tu...
- De unde știm că e el? - Totul este în dosar.
Da, el este.
Băiete.
Nu sunt pregătit pentru asta. Cred că o să mi se facă rău.
- Ce, îl vezi? - Este în mișcare. Haide!
- Unde? - Să mergem, repejor.
Ar fi trebuit să port un costum!
Următorul!
O, Doamne.
Pare...
grozav!
Uită-te la el!
Atât de potrivit!
Obișnuia să arate... Ei bine, mai mult ca mine.
Se pare că și-a făcut ceva la păr.
Cred că asta e transpirație.
Sunt atât de emoționat!
Acum este șansa noastră.
Bine. Trebuie să intru acolo.
Stai, ce?
Nu pot intra acolo singur.
Atunci mergi cu el.
Nu, mă tem că asta nu e în meniu.
N-aș spune că băile publice sunt cel mai mare coșmar al meu...
Te rog!
...dar sunt cu siguranță în top.
Și s-a dus. Intră acolo, haide.
"20% din al treilea trimestru, anul viitor..."
20% din al treilea trimestru, anul viitor.
Cum este posibil, veți spune.
"Cum este posibil așa ceva, puteți întreba."
Haide, omule, adună-te.
- "În al treilea trimestru"... - Du-te!
- "de anul viitor." - Asta este.
"20% în al treilea trimestru al anului viitor."
"De unde știu că este posibil?"
"De unde știu eu că este posibil?"
Te descurci.
Bine? Ești în regulă.
Să nu plângi.
Te rog să nu plângi.
Haide. Uită-te la mine!
Nu plânge.
Haide.
Haide, haide, haide.
Doamne.
Cum a mers? O, Doamne!
Haide!
Am dat-o în bară.
Scârbos. Haide.
O, Doamne, asta e?
Cal, am dispărut?
Sunt destul de sigur că nu așa funcționează lucrurile.
O, Doamne! Cred că o să vomit.
Ei bine...
am dat tot ce am avut mai bun.
Nu a funcționat.
Nu înțeleg. Stăteau în picioare chiar unul lângă altul.
Bine, da. Trebuie să vomit.
Sau am nevoie de o gustare. Una dintre cele două.
Poate că starea de spirit nu era potrivită.
Muzica a fost groaznică.
Da, cu siguranță trebuie să mănânc ceva.
Mi-e foame.
Asta e.
Ce anume?
Nu-l pierdeți.
Pot să vă ajut?
Da.
Sunt aici pentru o livrare.
Domnule Griffith.
Te vor vedea acum.
Ești bine.
Bine.
Bună, toată lumea. Mulțumesc că m-ați primit astăzi.
Sunt foarte încântat să fiu aici.
Cred că va fi una bună.
Adică, a fost doar...
Adică, a fost atât de...
Felicitări.
Ai reușit.
Am reușit.
Cred că facem o echipă destul de bună, nu-i așa?
Da, facem.
Bine!
Tu ai făcut brățările?
Da, bineînțeles! Tot brațul meu e acoperit de ele.
Mulțumesc foarte mult.
Unde ai fost?
Scuze, eu doar... Cu niște prieteni.
Vino înăuntru. Haide, intră înăuntru.
E în regulă, bunico.
Sunt bine, promit.
Nu tu.
Tatăl tău. Sunt sigură că e bine.
Ia tot ce ai nevoie, și putem vorbi în mașină.
Cheile, cheile, unde sunt cheile mele?
Nu pot s-o fac.
Pur și simplu nu pot să o fac.
E în regulă.
Ești în regulă.
Am nevoie să mă ajuți.
Hei, sunt chiar aici.
Pur și simplu nu pot să o fac din nou.
Ce nu poți face?
Să-mi iau rămas bun.
Atunci nu o face.
Nu știu ce să spun.
Ce să îi spun?
Spune-i doar o poveste.
Mulțumesc.
Dacă ai putea aștepta aici o clipă.
Înțeleg. Mulțumesc.
Bea.
Hei, tatăl tău a avut o zi lungă.
Are nevoie doar de odihnă.
Bună.
Deci...
Am lucrat la această poveste.
Și sunt gata să ți-o spun acum.
Este o poveste despre...
O fetiță.
O fetiță care era atât de tristă
și atât de speriată
că a făcut tot ce a putut ca să blocheze lumea...
Ca să nu mai simtă ceva din nou.
Dar nu a putut.
Nu a putut pentru că are o persoană...
O persoană magică...
Care, indiferent cât de mult a încercat să se îndepărteze...
Indiferent cât de mult a încercat să se maturizeze...
el nu a lăsat-o.
El doar continuat să se țină de ea
din ce în ce mai strâns.
Și lucrul amuzant este că...
E singurul loc unde se simte cu adevărat în siguranță.
Este singurul loc în care vrea să fie vreodată.
Așa că nu poți pleca nicăieri.
Sunt doar un copil.
Te rog, tati, te rog.
Te rog.
E o poveste foarte bună.
Ce se întâmplă în continuare?
Te iubesc.
E treaz! E treaz.
Hei.
Deschide ușa.
Alo?
Cine e acolo?
Deschide ușa.
Încerci să intri acolo?
Da. Prietenul meu locuiește aici.
Prietenul tău?
M-a ajutat, așa că am vrut doar să-i mulțumesc.
Îmi pare atât de rău.
Nu e nimeni înăuntru.
În regulă.
Cred că asta e tot.
Hei, ne putem întoarce oricând.
Ai luat tot?
În regulă, mă întorc imediat.
Tocmai veneam să-mi iau rămas bun.
Tu ai fost.
Întotdeauna ai fost tu.
Și îmi pare atât de rău că nu mi-am amintit mai devreme.
Probabil te gândești că...
Nu mai am nevoie de tine.
Că m-am maturizat.
Așa că...
Trebuia să vin să-ți spun
că voi avea mereu nevoie de tine.
Mai ales când voi crește.
Tot ce trebuie să fac
este să închid ochii
și totul se întoarce în grabă.
Scârbos.
Când eram mică,
îmi amintesc că am spus o poveste.
Și pe măsură ce îmbătrânesc, mă uit în urmă adesea,
gândindu-mă la unele detalii.
Dar de fiecare dată când se întâmplă asta, îmi amintesc mereu
să respir
și să mă întreb pur și simplu...
"Și DACĂ?"
Vor fi bine.
Va fi bine.
Deci...
Să intrăm?
O, Doamne.
Danny, m-am întors!
Arăți minunat. Îmi place barba. Câți ani ai?
Intrigă și mister!
Nu contează.
Haide, să mergem.
Te descurci.
Să mergem, haide.
Bună.
Pot să-ți mărturisesc ceva?
Nici măcar nu sunt sigur că știu ce este o rolă de pizza.
Ar fi trebuit să recunosc. mai devreme, dar...
- Hei, e grea? - Puțin.
Da? Bine, grozav. Nu-ți face griji, am înțeles restul.
- Bine? - Bine.
Bună, Keith.
Unu, doi, trei, patru!
Traducerea și adaptarea: panseluța - SN Team www.subtitrari-noi.ro