Downloaded from YTS.MX
E bine !
Official YIFY movies site: YTS.MX
E bine !
Mazil !
Vodă a visat urât. S-a răsucit în aşternut.
Ce ne facem, boieri d-voastră ? Auziţi că Vodă a visat urât !
Nu-i a bună !
- Să ştii că la curte se coace ceva... - La Vodă fierbe.
L-a prins stenahoria (astm) pe Vodă.
Dar de ce-o fi venit în taină trimisul sultanului ?
- Să-l mazilească... - Dar pe ispravnicul de Romanaţi.
- De ce l-o fi chemat ? - Dar cine poate şti ?
- N-aş vrea să fiu în pielea lui. - Fereşte-ne, Doamne !
Nu se poate, efendi !
- Cu plecăciune, boieri ! - Slugă, slugă !
- Măria Sa vă aşteaptă. - Da !
Da...
- Urează-mi noroc, Iancule ! - Din toată inima, boier ispravnice.
Trebuie să aflu de la Stambul, ce ar trebui să ştiu de la ispravnicul meu !
Bicisnice !
Tudor Vladimirescu e la Viena, măria ta.
- Ridică-te ! - Ce porunceşte, măria ta ?
Vladimirescu n-o să stea cu mâinile în sân.
Vezi cu cine se întâlneşte şi află ce pune la cale !
Când ai dovada vinovăţiei lui, pune-l în fiare şi adu-mi-l aici !
Da, măria ta.
Întocmeşte-ţi potere bune şi ia-ţi oameni de nădejde !
- Da, măria ta. - Oameni de nădejde !
Arendăşia ocnei Sărata,
din huzmeţurile domneşti, porneşte de la 5000 de galbeni.
Cine dă mai mult ?
Mai mult ? E prea mult şi atât.
5500 !
6000.
- 7000 ! - 7000...
7300 !
7500 !
8000.
8200 !
8400 !
8500 !
8550 !
8600 !
- Cine dă mai mult ? - Nu vă aprindeţi, boieri dumneavoastră !
- Cine dă mai mult ? - 8700 !
8800 !
- Nu te pune cu mine. Am zis ! - 8800.
9000 !
9500 !
9700 !
9900 !
10000 !
Vândut !
Nu te mai saturi ! Nici pe lumea ailaltă n-o să te saturi !
- Mi-am şi luat zapciu nou, măria ta. - E om de credinţă ?
De credinţă, e de credinţă. E cel mic din neamul Jienilor.
- Măria ta ! - Doamne !
- Să trăieşti, măria ta ! - El e lancu Jianu, măria ta.
Iertare, Doamne ! Abia m-am lecuit de mangofilie.
Îi ştiu pe Jieni oameni credincioşi domniei.
Fii asemenea lor !
Asa va fi, măria ta !
Ce boală mai e şi mangofilia asta a ta ?
Mangofilia... Nicio boală.
N-avusei eu chef să-i pup mâna.
A cui e herghelia asta, Spirule ?
- A unuia, Vârlan. - Ce hram poartă?
Cică ar fi fost omul lui Horea. ăla de l-au tras pe roată.
Cu ce fel de negustorie îmi umblă, ai aflat ?
S-a potolit. Creşte cai.
Paparudă-rudă, Víno de ne udă,
Cu găleată nouă, Să-nceapă să plouă
Toarnă cu vedritele, Toarnă cu cofiţele
Să vină ploiţele să stingă arşiţele
Paparudă-rudă, Vino de ne udă,
Cu găleată nouă, Să-nceapă să plouă
Şi să dea o ploaie Să facă pâraie
Pădurea să râdă, Rudă-paparudă.
Paparudă-rudă, Víno de ne udă,
Cu găleată nouă, Să-nceapă să plouă
Paparudă-rudă, Víno de ne udă.. .
- Se duse ? - Nu, dar nu mai are mult.
Pă mine mă chemă tac-tu mare.
Mă duceam mai liniştită lângă el, dacă te ştiam la casa ta.
Ia-o pe Tincuta, Iancule ! Te-a aşteptat destul.
Tu-ţi bei minţile şi noi habar n-avem cui lasă a bătrână averea.
- Fac ce vreau în casa mea. - Dac-o mai fi a ta.
- Dar a cui ? - A cui o fi vrut mă-ta mare s-o lase.
Mişcă-te şi caută testamentul !
Dă-mi carafa !
Ioane, du-te şi taie un mânz ! Ilinco, pregăteşte oalele pentru pomană !
Puneţi grâul la fiert.
Cui i-a lăsat averea ?
Lui Iancu.
Am ajuns să văd şi clipa asta, Spirule.
Vând tot ce-a rămas de pe urma bătrânei.
Până într-o lună, suntem la Viena.
Numai să nu simtă ceva cuconaşul ăsta al vostru.
Dumnezeu s-o odihnească ! Iertare că te tulbur, jupân zapciule...
S-a-ntâmplat ceva ?
Au fost prădate chervanele cu aurul domniei.
Haiducii lui Mereanu ! Caii arnăuţilor au câte 2 colţi la potcoavă, ăsta are 4.
Dacă nu găsim aurul, Vodă ne ţintuieşte.
N-ai nicio griiă, boierule ! Pun eu gheara pe Mereanu.
Tu nu-l cunoşti pe Vodă...
- Stăpâne ! - Sărurile...
După mine !
- Am scotocit, piatră cu piatră. - Doar nu l-a înghiţit pământul.
Întoarce-te înapoi zapciule, că trag !
Cu ce, Merene ? Încărcătura ţi-e udă.
Vreau aurul, Merene.
Pentru o treabă ca asta, ai nevoie de oameni de nădejde.
Un semn să fac, şi sare toată Oltenia, boier Samurcaş.
Gloată, Tudore, gloată !
Gloata asta e ţara, boierule.
Apropie-ţi tagma boierească, Tudore !
Boierii ! Nişte târâtoare gata să pupe vârful papucului oricărui străin
pentru te miri ce hatâr.
Să mă ierţi că mă aprinsei, dar câţi sunt ca domnia ta ?!
Să căutăm, Tudore, şi-om mai găsi.
Domnia ta n-ar vrea să se dezmorţească un pic ?
Mai că nu m-aş da ios... Poate aţipesc niţel.
Bocioacă ! Îngrijiţi-vă de cai şi îmbucaţi şi voi ceva. Să nu zăbovim mult.
Neică Tudore !
Ia stai ! N-oi fi tu Jianu ăl mic ?
El o fi.
- Cât p-aci să nu te recunosc, flăcăule. - Dadă, avem oaspeţi de seamă.
Păi cine nu-l recunoaşte pe d-lui, slugerul Tudor Vladimirescu ?
Bine ai venit la noi, arhonda.
- Nu mă mai arhondarisi atâta, dadă ! - Chiar aşa, mai bine adu ceva
să prinză inimă. Vine de la drum lung. - Aduc acuşi.
Îmi pare că ţi-a fost doică.
Da, cu ea am deschis ochii. Mama s-a prăpădit când m-a adus pe lume.
- Ai tăi ce mai fac ? - Păi ce să facă? A bătrână se duse,
Anghel s-a închis în el,
cumnată-mea, Sultana, cum o ştii, visează numai la Viena.
Dar, fiindcă veni vorba, ce mai e pe acolo ?
Lumea se mişcă şi capetele încoronate şi-au dat mâna să-i puie zăbală.
Nicio pravilă nu poate să oprească pe om să întâmpine răul cu rău.
Când s-or porni mulţimile, praful şi pulberea o să se aleagă.
Frumoase vorbe, neică Tudore, dar, până una-alta, tot ăl mai mare-i mai tare.
Vezi, ăsta-i cusurul nostru Iancule: norodul nu-şi dă seama cât e de tare.
Mai bine că nu-şi dă seama, că abia se poate ţine buna rânduială.
Care rânduială ? A boierilor vânduţi şi a unui Vodă venetic ? Noroc !
De Vodă nu zic, dar n-or fi toţi boierii cum spui d-ta.
Totu-i de vânzare, băiatule, în biata Tară Românească. Nu vezi ?
Tot ciocoiaşul, care încropeşte câteva pungi cu aur, dă fuga la Vodă
şi-i pupă mâna să-l boierească, să-i dea cine ştie ce dregătorie.
Ba, să mă ierte domnia ta, nu-i chiar aşa.
Şi eu am cumpărat slujba de zapciu...
Că aşa-i obiceiul. Dar n-am pupat mâna nimănui.
Va să zică, tu ai poruncit să-l pună în fiare pe nenorocitul ăla de afară.
Eu.
Ştii, domnia ta, că omul, pe care-l căinezi
a prădat aurul domniei ?
Tu, un Jian, ai ajuns sluga fanariotului?
Eu nu sunt sluga lui Vodă, sunt slujbaş al domniei.
Dar tot din visteria lui Caragea îţi dobândeşti simbria.
- Mi-o dobândesc cinstit. - Cinstit ?
Făcându-te părtaş la nelegiuirile stăpânirii ?
Ce fac cei mari, nu-i treaba mea. Eu grijesc ca nimeni să nu calce legea.
De n-ar fi mişelnică şi strâmbă, Iancule.
Legea e lege, se cuvine să ne supunem ei.
De aia am ajuns unde-am ajuns: supunerea asta orbească faţă de legi nedrepte
şi stăpâni aduşi de vânt ne-a pus pe grumaz ruşinea jugului.
şi tu-mi ţii logos că trebuie păzită o lege,
care-i făcută să pună juvăţul în gâtul săracului şi să spulbere
până şi cenuşa din vatra văduvei !
Te-ai vândut şi tu !
Te preţuiesc prea mult, neică Tudore.
Altuia i-aş fi oprit vorba asta în gâtlej cu jungherul.
Şi fereşte-te, jupân slugere, să aduci vreo tulburare legii.
Că drujba-i drujbă (prietenie) şi slujba-i slujbă.
Spirule, cheamă oamenii. Plecăm !
Foaie verde-a murele, Oltule, voinicule,
Oltule, viteazule, Ia cu tine durda (puşca) mea,
Să mi-o înece Dunărea.
Sau s-o ia altcineva, Că nu fusei bun de ea,
Şi mă prinse potera.
...Şi e vai de viaţa mea... - Haiducii, arhonda, auzi ?
Strigă gaia a ploaie, Spirule. A ploaie, mă ! Taci, murgule !
Foaie verde-a murele Oltule, voinicule,
Oltule, viteazule...
E uşor să vinzi, dar moşiile aduc galbeni,
boier Izvorene, şi galbenii sunt apa vieţii.
Aşa e !
Ei, boier Calafeteanu, jucăm anul ăsta la nunta Tincutei ?
Om juca, dac-om fi sănătoşi.
Hai, Izvorene, hai, că parcă ai mâinile împiedicate !
- Lasă-l încet că are mână bună. - Ce să zic...
Iau şi eu o carte şi bat 100 peste.
...100 peste ! - Sultană, nu te avânta !
- Mult ! - Pleacă din spinarea mea, cobe !
Dar v-a rămas ceva avere după moartea bătrânei !
Nu mare lucru, dar, măcar scăpăm de angarale fată de domnia ta.
Vai de mine, coană Sultano, dar v-a pus cineva sula în coaste ?!
Dar mă gândeam că poate-mi vindeţi mie moşia Bujoreni,
că tot e-n hotar cu Izvoranii mei.
Venii să-ţi zic ''hodină uşoară'', maică mare.
Noroc cu faraonul ăsta (joc de cărţi), că altfel n-aveai parte nici de priveghi.
Suta d-tale, şi mie un galben pe deasupra.
- Coniţă, a venit... - Piei de aici, acum ţi-ai găsit ?
Galbenul dumitale şi mie ce-i pe masă.
- Dacă plătesc, îmi dai mie Bujorenii ? - Ţi-i dau, dar nu mai jos de 8000.
Plătit !
Faraonul ăl mare !
- Coniţă ! - Ce-i ?
- A venit maica stareţă de la Ciunget. - Să poftească.
Intraşi în zodie bună, coană Sultano...
Bravo ! M-ai sărăcit.
Aşa da, coană Sultano.
Măicuţele au trudit pentru binefăcătoarea lor.
I-au cusut zăbranic şi i-au împletit lumânarea pentru priveghi.
Mulţumim, maică stareţă, mulţumim.
Sufletul ei se va bucura, că era femeie evlavioasă.
Aşa e, că numai din iubire şi evlavie face danie omul toate bunurile lui lumeşti.
Ce danie ?
Răposata a făcut zapis de danie sfintei mânăstiri pentru moşiile sale.
Moşiile ? E cu neputinţă ! Care moşii ?
Pângaraţii şi Buiorenii.
Zapisul !
Să-ţi văd zapisul !
Voiam să trecem mâine pe la boier Calafeteanu,
ca să se facă însemnare în condică.
Să-l văd !
Socot nimerit să-l vadă întâi dumnealui, jupân ispravnicul,
ca să se poruncească cele de cuviinţă.
- Zapisul e bun. - Şi noi ce facem ?
De noi... de Iancu... nu zice nimic ?
Ba zice !
La început a făcut diată să-i lase totul lui Iancu, dar s-a răzgândit,
pentru că uite ce scrie aici:
''Că de ale răutăţii oamenilor neştiinţă având,
m-am temut că nevolnicul său frate, Anghel,
îndemnat de nevastă-sa, Sultana, să nu-i înstrăineze avutul cu nechiverniseala
şi aplecarea lor către risipă.''
''Căci osul [năravul] cel rău, nedemn de fiinţă omenească,
această femeie de la părinţii săi a moştenit...''
Mda...
Pofteşte mâine la isprăvnicie, maică stareţă !
Dumnezeu s-o odihnească în loc cu lumină,
Dacă v-o lăsa vouă nu 8000, ci 10000 de galbeni v-aş fi dat pe moşia Bujorenilor
- Si vă iertam şi de datorii. - Poate ne-oi mai păsui o vreme.
V-am păsuit îndeajuns, Anghele.
Prieteni-prieteni, dar datoria-i datorie.
Ia-ţi preţul moşiilor, scorpie bătrână.
Nici moartă nu mă laşi să trăiesc.
Mistui-te-ar focul Gheenei şi te-ar înghiţi întunericul cel de nepătruns !
De, maică mare, să nu zici c-ai plecat neplânsă de neamuri.
Te plânseră ei, dar şi d-ta le-o făcuşi.
Unde-i aurul ?
Treziţi-l.
Îţi dezleg eu limba, tâlharule.
Unde-i aurul ?
Cată-l, ispravnice,
că de aia îţi dă simbrie Vodă !
Na, tâlharule !
Ai să spui tu, ticălosule.
Stăpâneşte-te, jupân ispravnice ! Asta nu-i treabă pentru domnia ta.
- Muiere eşti, nu bărbat ! - Bine am ajuns.
Domnia ta mă face muiere, Vladimirescu mă făcu sluga lui Vodă,
mâine-poimâine cine ştie ce mai aud în urma mea...
Să ne trăieşti, jupân zapciule ! Pe când nunta ?
Hai, că vine toamna şi încep ploile ! Mână, palicare !
Izvoranu nu ne mai păsuieşte, Iancule.
Abia-l înduplecarăm să ne lase pân' la Sântămărie.
Nemernicul ! Si cât bine i-a făcut bietul tata.
Iancule, tu eşti scăparea noastră.
Însoară-te mai repede cu Tincuţa !
Cum măi neică ? Nici nu tăcu bine popa şi eu pun să cânte lăutarii ?
Unde-o fi barda aia, să crestez în grindă, să-mi amintesc de ziua de azi.
Să trăieşti, neică Stefane ! Tot slobod la gură ai rămas.
Să fie păcatul cui ştiu eu, că n-a mai dat pe aici de când era cu cas la gură.
şi cădea în fund în bătătură.
Şi acum, parcă de dragul meu venişi încoace ? N-aş prea crede.
Dumitale pot să-ţi spun: caut un cal cu patru colţi la potcoavele din spate.
De, Iancule, pe aici trece lume multă. Cine să ia seama la potcoavele cailor ?
Iancule, tu aici ?
Ce-i cu tine, cum ai aflat că sunt aici ?
Zapciul ştie tot, vede tot.
Hai, să-ţi arăt cergile !
Uite, cu astea o să îmbrac laviţele. Să fie toate albe-albe.
Sau ţie ţi-ar plăcea şi alte culori?
Nu ştiu.
Hai, să-ţi mai arăt ceva !
Am iubit şi-o să iubesc, Pân-o să mă ofilesc.
Pe astea le vopsesc cu urzică şi rădăcină de şofran
şi le pun pe divane, că-s mai uşoare.
Tăiaşi buduroiul ! Uite aşa mă momea şi când eram mic.
Dacă nu trimitea bietul taica argatul după mine, uitam să mai plec acasă.
- Ce-i asta, fagure ? - Ia !
Hei, murgule !
Stai, mă, n-auzi ?
Lasă-mă !
Dar tu de unde te mai ivişi, fetico ?
- Dă-mi drumul ! - Ce spui? Ei, nu zău, uite că nu-i mută !
Piei !
- Măi, ce pui de drac mai îmi eşti ! - Vezi-ţi de drum, boierule !
- Şi dacă nu vreau ? - Las-o în pace !
Dă-i drumul, boierule !
Stai !
Înapoi, boierule ! Înţelesu-m-ai ?
Iancule, nu te mai frământa atâta pentru un cal ! O să-l găseşti tu.
Să trăieşti, boier zapciule ! Gata treaba.
Oare pe cine o mai fi vrând să ridice în astă spânzurătoare
luminatul nostru stăpân ?
- Şi ce-ai vrea tu ? - Să nu fie spânzurat, fără judecată.
- Aşa e legea. - În isprăvnicatul meu, eu sunt legea.
Mai bine ai lăsa asta în seama mea şi ţi-ai trimite taxidarii să strângă birul.
- Dar l-am mai strâns o dată. - Îl mai strângem o dată !
De unde vrei să-i trimit lui Vodă, aurul prădat de tâlharii lui Mereanu ?
Ne ridicăm oamenii în cap, boier ispravnice.
Dimpotrivă. Cu cât îi pui ţăranului mai greu în spinare,
cu atât îl ţii mai bine în frâu.
E păcat de Dumnezeu să plătească unii ce-au prădat alţii. Te-i supăra ori ba
eu nu mă războiesc cu oameni nevinovaţi.
Cum îndrăzneşti, ţângăule ?
Parc-ar vorbi Vladimirescu, nu omul care o să-mi fie ginere !
Tăicuţule, tăicuţul meu drag !
Cu rochita asta mi-ai făcut cea mai mare bucurie din viaţa mea.
Până şi domnita Ralu ar muri de ciudă dacă m-ar vedea.
- Îţi place, Iancule ? - Da, e frumoasă.
Aoleu, nu te mai uita aşa boierule, că mi-o deochi !
Iancule, îti vorbesc ca un om hârşit de viaţă.
Suntem la cheremul unui domn străin pus să scoată 7 piei de pe-o oaie. Nu vezi ?
Caragea ăsta pândeşte cea mai mică pricină ca să-ţi ia capul, iar avutul să-l ia el.
Să mă ierte domnia ta, dar noi boierii suntem de vină.
Parcă de Caragea e vorba ?
Uiţi ca-n spatele lui e puterea sultanului.
N-avem încotro, băiatule. Ca să ne păstrăm vietile şi averile
trebuie să ne plecăm.
Iancule, băiatul meu, eşti tânăr şi nedat cu greutăţile vieţii.
Eşti prea iute. Te aprinzi uşor.
Dar ţine minte de la mine, că numai cine ştie să se stăpânească
poate stăpâni pe alţii.
Ai să te însori cu Tincuţa, o să ajungi în locul meu şi chiar mai sus.
Dar pentru asta ar trebui să mai închizi şi tu ochii.
Să-ţi mai calci pe inimă, să înveţi să fii supus.
Tu nu ştii cum vine vorba ? Dacă vrei să fii mare trebuie să te faci mic.
Ei ?
Merene, în curând or să-ţi dea târcoale ciorile.
Numai eu pot să te scap. Nu te încăpăţâna.
Dă aurul şi mă pun chezaş pentru tine !
Dar bun la suflet te mai făcuşi, zapciule.
Bun, rău, nu mi-aş pune viaţa pe cântar pentru un pumn de galbeni.
Care cum îl taie capul...
Dacă mori, la ce-ţi mai folosesc galbenii pe lumea ailaltă ?
- Asta nu-i treaba ta. - Cum să nu fie ?
Cum să nu fie, om fără minte ce eşti, că am poruncă să strâng iar birul
şi să-i trimit lui Vodă ce-aţi furat voi !
Te-ai gândit la asta ? La asta te-ai gândit ?!
M-am gândit şi la asta.
Atunci minţi când zici că vrei binele oamenilor.
Nu te doare inima când ştii c-or să fie spânzuraţi cu capul în jos
şi afumaţi cu ardei din pricina ta ?
Mă doare ! Mai mult decât pe tine, zapciule.
Faci pe viteazul ? Eşti laş, nemernicule !
Auzii că m-ai căutat.
Hai, dincolo ! Am o vorbă cu tine.
Hai, şezi !
- Ti-o fi foame, mumă, ti-o fi sete. - De ce m-ai chemat ?
Uite lancule, asta-i toată agoniseala mea.
10 pungi cu galbeni zimţuiţi şi 8 nezimţuiţi.
Ia-le şi dă-le cui ştii tu,
şi scapă-l pe amărâtul ăla de la spânzurătoare !
Ce-ţi veni, dadă ?
Ei... Mă gândesc că e şi el, acolo, un suflet
singur şi necăjit.
Şi n-o fi făcut numai rele.
Iancule, mumă, nu mai fi aşa aspru şi neîndurător
că slujba la domnie e ca domniile: azi e, mâine nu mai e.
Dar vezi, că noi tot printre oamenii aceştia ne ducem zilele.
Văd eu că, de la o vreme nicăieri nu mai am loc.
Pe unde mă duc tot pui de pupăză aduc.
- De mâine începem strânsul birului. - Aha ! Îl mai strângem o dată.
De câte ori o mai fi poruncă.
Iartă-mă...
Nu mă osândi ! E uşor să arunci cu pietre.
Tu ştii ce înseamnă să fii femeie măritată, în floarea vârstei
şi să te simţi mai rău decât o văduvă ?
Ce cauţi aici ?
Ieşi afară !
Dă-mă în vileag la nevolnicul de frate-tău !
O să se târască şi mai mult la picioarele mele.
Boierule !
Boierule, scoală !
Nu-i foc.
Scoală, că se făcu de prânz !
Scoală, boierule !
Boierule !
Doarme greu.
Fă ochi, frumosule !
- Mai încet, Corcodele, că dărâmi casa. - Boierule, a venit.
Săru'mâna, boierule, a venit !
- Cine-a venit, mă ? - Cum cine ? Roibul nostru.
Vino încoa' să-l vezi !
Iacătă-l !
- Cine l-a adus ? - Cine să-l aducă ? Nimeni.
A venit de unul singur.
Corcodel ! Orz, adăpat, ţesălat, până mă îmbrac să fie gata de drum !
Da, stăpâne.
Hei ! E cineva pe aici ?
Păzea !
Ce cauti aici, boier zapciule ?
Şi p'asta o ştiuşi ?
- Adică ? - Că sunt zapciu.
Uite c-o ştiu. Dar domnia ta tot nu mi-ai răspuns ce cauţi aci.
Dacă-ţi spun îmi spui şi domnia ta cum te cheamă ?
Ionica - dacă numai asta ţi-e dorinţa.
Pe tine te căutam, Ionico.
Nu mă crezi.
Te poftesc să pleci, boierule.
- Ah ! - Ce-i ?
Nu !
Lasă-mă !
Lasă... Tata !
- Dacă te vede aici, iese moarte de om. - N-are el inima aia.
Lasă-mă, zăpăcitule, că te omoară !
Ai văzut tu, drac mort şi babă mireasă ?
Ce caută om străin în hotarul meu ?
A rătăcit drumul, tată.
Aha ! Aşa zi.
Atunci spune-i să plece şi să nu mai rătăcească.
lar tu du-te-n casă şi ai grijă de copilul ăsta !
Ia stai oleacă, omule !
- Vârlan ţi-e numele ? - Cu ce drept mă întrebi ?
Cu dreptul zapciului.
Află, zapciule, că aici nu se petrece nimic necurat.
Si dacă neguţătoria dumitale nu-i chiar aşa de curată cum spui ?
Măsoară-ţi vorbele în curtea mea, zapciule !
Un geambaş cinstit nu schimbă înfăţişarea cailor.
Ei... Asta e ?
Atunci află, zapciule, că ăia nu sunt caii mei.
Şi dacă nu ţi-e de ajuns vorba mea, du-te şi întreabă pe boier Izvoreanu,
că el mi i-a trimis să-i fac tintaţi şi pintenogi.
- Şi acum du-te ! - Vreau să văd potcoava din faţă.
Păi, dacă tot ai plecat după potcoave de cai morţi, uită-te !
Ascultă la mine ! Te povăţuiesc să uiţi cărarea care te-a adus încoace.
Atunci numai te-am speriat.
Data viitoare să ştii că nu mai greşesc.
- Zici că Trică te cheamă ? - Trică, unchiule.
Apoi, dragul meu, o să stai aici pân' s-o potoli urgia.
Am o vorbă cu tine !
- După aia te duc eu la taică-tu. - Cum zici dumneata.
Măi fată !
Tu-l ai drag pe omul ăsta, aşa-i ?
- Da, tată ! - Să nu zici nici da, nici ba !
Tu eşti copilă, nu-ţi dai seama.
Nu mai sunt copilă, tată.
Ba, până oi închide eu ochii, tot copilul meu o să rămâi.
Dar să ştii, că mai bine te omor cu mâna mea
decât să te aflu cu prunc la sân de batjocura Jianului.
- Te duci cu gândul prea departe, tată. - Ei...
Fată tânără, minte puţină.
Zapciul ăsta e în stare de orice.
Până se duce acolo unde vrea el şi după aia să-ţi dea cu piciorul.
Tată, parcă-mi spune mie inima că nu e rău la suflet.
Cutezi să-i ţii partea în faţa mea ?
Boierule... Boierule !
Tâlharilor !
Ucigaşilor !
Unde sunt copiii mei ?
Unde sunt copiii ?
Cine m-o fi blestemat să-mi leg viaţa de un bicisnic ca tine?
Setea ta de avere: cu moşiile Jienilor, nu cu mine ai vrut să te măriţi.
- Bună seara. - Bună seara.
Crezi că mi-e frică de el ? Am ajuns să-mi pun lacăt la gură la mine în casă ?
Să fii tu la cheremul lui frate-tău. Să aştepţi tu pomana lui ?
Nu vezi că bate Sântămăria la uşă şi te duce cu vorba
până te scoate Izvoranu la mezat ?
Dai cu pietre în frate-meu, dar nu vrei să-ţi vinzi un giuvaier măcar ca să scăpăm de datorie !
Să ştiu de bine că mă îngrop cu ele şi de înstrănat nu le înstrăinez ca să-ţi răscumpăr ţie moşiile !
Cine m-a adus în sapă de lemn, nu tu ? Pentru cine am ipotecat moşiile ? Pentru tine !
Pentru poftele, pentru capriciile tale nesăbuite.
Că aruncai cu pumnii galbenii pe mesele de joc.
Preţul e prea mic pentru câte am îndurat lângă un nevolnic ca tine !
Bicisnicule !
De ce nu-i porunceşti să se însoare ? Cât o să-l mai aştepte fata calafeteanului ?
Cu biciul să-i porunceşti. O să ajungem săraci din cauza lui.
La sapă de lemn o să aiungem.
Ah, m-am săturat ! Într-o zi o să-mi iau lumea în cap şi o să mă duc.
Că nu mai pot ! Nu mai pot !
- Tot nu vrei să-ţi scapi viaţa ? - N-am cum.
Dă aurul.
Îndărătnicia asta neghioabă n-am să-o înţeleg niciodată.
Dac-ai să înţelegi vreodată, tot e bine !
Dacă nu, te plâng, zapciule.
Luaţi-l !
Şi fă Îndurătorule ca trecerea lui din această vale a deşertăciunilor
să-i fie uşoară precum căinţa
şi întoarcerea lui cu umilinţă către tine.
Tatăl nostru, carele eşti în ceruri, Sfinţească-se numele Tău,
Vie Împărăţia Ta, Facă-se voia Ta...
Pâinea noastră cea de toate zilele, Dă-ne-o nouă astăzi...
De ce m-ai adus aicea, tată ?
Ca să înveţi şi tu ce e viaţa, fetiţa mea.
Căci a Ta este puterea, slava şi mărirea, acum şi pururea...
Ai pus strajă la intrarea dinspre şipote ?
Am pus. Doar pasărea mai poate intra în sat.
Doamne, lisuse Hristoase, Dumnezeul nostru, miluieşte-ne pre noi !
Împliniţi osânda !
Iancule ! Spirule !
Ajutor, lancule !
Ho, ho !
Ho !
Boierule, boierule !
Ce stai mă' acolo ca cioara în par ? Dă-te, dracului, jos !
Aoleu ! M-aş da eu, boierule, dar nu prea poci.
Cui mă laşi, boierule ?
Puneţi-i la cazne pân-o ţipa fiul din maică !
Ne fug oamenii, jupân ispravnice. Se risipesc satele.
Să mi-l scoateţi pe Mereanu de unde oţi şti !
Şi pe toti răzvrătiţii care i-au ajutat pe tâlharii de haiduci.
- Unde-i Mereanu, mişelule ? - Nu ştiu.
Unde-i ascuns Mereanu ?
Câine ! Blestematule !
Câine !
- Cine i-a ajutat ? - Nu ştiu, omule.
Cine-a dat drumul vitelor ?
Cine i-a ajutat pe tâlhari ?
De ce-ţi baţi ioc de sufletele oamenilor, boier zapciule ?
Halal să-ţi fie, Iancule ! Dacă te-ar vedea taică-tău,
s-ar răsuci în groapă.
Cine-a dat drumul vitelor ? Spune, mă !
Spune !
Opriţi !
De, Iancule, cu mâna ta ţi-ai făcut-o.
- De ce te-ai pus zapciu ? - Acu', ia-mă şi d-ta în tărbacă !
Mai rău e că te blesteamă oamenii, mumă.
Şi mi se întoarce sufletul în mine, când îi aud.
Şi ce-ai vrea să fac ?
Cu ţăranul oricum o întorci tot rău ieşi. Mai bine să te ştie de frică.
Păi, dacă aşa crezi tu, mumă, du treaba până la capăt !
În caltea pune biciul şi pe femei şi pe copii, baremi să ştii o socoteală.
Şi începe cu mine, că nici eu n-am stat cu mâinile-n sân.
- Asta ce vorba mai fu ? - Ce auzişi !
Dar să ştii, că şi eu am pus şomoioage aprinse la vitele alea.
Dadă ! Nu mă băga în păcat !
Fă-mi ce vrei !
Dar mai află, că pe scaunul ăsta a stat alde Mereanu după ce a scăpat !
Aşa să ştii !
- Care eşti ? - Om bun.
Bun sau rău, n-ai ce căta aci !
Şi dacă am eu chef să mă latre câinii tăi ?
Lasă gluma, boierule, şi fă cale întoarsă !
N-auzi...
Trag...
Zău, că trag !
Cum ai îndrăznit ? Dacă dădeai de tata ?
Ştii că m-a oprit să mai dau ochii cu domnia ta !
Înseamnă că l-am mâniat, nu glumă.
Zice că eşti om rău.
Şi tu ce crezi ?
Toţi zapciii sunt răi.
Aha...
Dar dacă n-aş mai fi zapciu ?
Cum adică ?
Uite aşa !
Zici că nu mai sunt, şi gata.
M-ai mai crede rău ?
Eu aş zice că domnia ta nu eşti rău. l-am spus şi tatei.
Şi ?
Cică, să mă feresc de domnia ta, ca de foc.
că mă faci de batjocura lumii şi mă laşi cu prunc la sân.
Până aici am avut drum.
Aseară dacă băgai cutitu-n mine, nu curgea sânge.
Eu... Eu simt că ai suflet bun.
Dar eşti boier.
Noi...
Noi, n-o să fim împreună.
Niciodată.
Că aşa-i dat omului.
Fiecare să pască iarbă, pe care o cunoaşte.
A început să-mi fie silă, şi de viaţă şi de mine.
Îmi vine să te iau cu mine în lumea largă.
Cu bine, Ionico.
...pe care se vede turnul Edicule.
Un porţelan cu flori şi zugrăveli, pe care se văd două săbii.
- Nevolnicule, umblă încet cu ele ! - Un vas de argint, aurit.
Unde-i neica ?
O tavă, pe care scrie ''Birmingham''.
Un vas pentru fructe, lucrat în dantelă de metal...
Mai lasă blestemata asta de băutură ! Ea te-a adus în halul ăsta.
Încăpăţânarea ta m-a adus.
Ai vrut s-o faci pe piosul după moartea ăleia bătrâne, în loc să te fi însurat
şi acu ... Uite, am ajuns să-l văd pe Izvoranu stăpân în casa mea.
Cerşetor cu mâna întinsă la capul podului ai merita să ajungi.
... pe care scrie Bruckner, Viana...
... Un samovar rusesc bătut cu pietre roşii...
Iancule, în genunchi te rog, ai milă ! Numai tu mă poti scăpa.
Dacă ăsta mă sărăceşte, Sultana mă lasă.
Că rău ai aiuns, neică...
Scapă-mă, frate ! Ca pe Dumnezeu te rog !
Scapă-mă frate...
Ca pe Dumnezeu te rog...
...cu un domn la vânătoare şi ogari clăpăugi.
Iau asupra mea angaralele lui frate-meu.
Şi de unde-o să-mi întorci banii ? Dintr-o simbrie de zapciu ?
Dacă s-ar pune chezaş Calafeteanu...
c-am auzit c-o să-i fii ginere.
Fă-mi zapisul !
...un dulap cu vitraliu,
în care se ţin...
Mulţumesc.
- În care se ţin... - Vase scumpe.
Aţi prins-o bine. Când vă fac eu semn, începeţi !
Haideţi, mă', plecaţi în curte şi faceţi cum v-a poruncit jupâniţa !
- Hai. - Ei...
Aşteptaţi-mă jos !
- Aşa. - Aşa, boierule.
Ei, Izvorene, ţi-ai luat o piatră de pe inimă ?
Ce piatră, un munte !
Mulţumit ?
Bună tocmeală, cinstită rânduială, Boier Calafeteanu.
Iancule !
Ei ?
- Tăicuţule ! - Să ne trăieşti, jupâniţă !
Si la toamnă, când s-o înăspri vinul, să jucăm la nuntă.
Ei, lancule, ţi-a venit şi ţie inima la loc ?
Păi, câţi gineri o să am eu ?
De-acum gata ! Veniţi cu toţii în curte că v-am pregătit ceva.
- Da ? - Da.
Ei !
Hai, să te învăţ un dans nou.
Hai şi voi !
Au !
Arză-le focul de papainoage, cu toacele lor cu tot.
Ia uite ! Tot mai bună opinca.
Iete, acu' dăntuieşti cu mine.
Mătuşico, când ţi se rupe tocul în dans, e semn rău, nu-i aşa?
Nu ţi se mai îndeplinesc cele dorite.
Fire-aţi ale dracului ! Boieroaică eşti tu ?
Uite grasa şi urâta ! Na ! Uite-aşa !
- De câţi cai ai nevoie ? - De vreo 20-30.
- Unde să-i aduc ? - La şipotul din Valea Ursăncii.
Să-i aducă Ionica.
Cu fereală, să nu simtă potera.
N-ai teamă. De zapciu o să am eu grijă.
Ce ai de gând, Vârlane ?
Acum, că vin armele, nu trebuiesc stârnite poterele.
Zapciul o să fie ginerele ispravnicului.
Ei...
Dac-o mai apuca.
Trică, ţii tu la mine ?
Du-te la boier Iancu şi spune-i că-l aştept la vâltoare ! Ai înţeles ?
- Mi-a fost teamă că n-o să mai vii. - Cum să nu vin ?
Te pomeneşti că ţi-o fi fost dor de mine !
Nu.
Ba da.
Mi-a fost.
- Mi-a fost teamă. - De ce să-ti fie ?
- Să nu te omoare. - Cine ?
Nu mai întreba, nu pot să-ţi spun.
A ! Taică-tu.
Nu ! Nu el.
Ai tremura tu pentru mine ? De unde ştiai că-s acolo ?
Ştiam.
Şi mai ştiu c-ai să te însori cu jupâniţa boierului ispravnic.
E frumoasă...
Ştiu eu ?
Este.
E frumoasă. Am văzut-o şi eu.
- Şi-i e drag rău de dumneata ? - I-o fi.
Şi dumneatale ţi-e dragă ?
Ţin la ea ca la o soră, că am crescut aproape împreună.
Dar, să-ţi spun drept, nu mi-e dragă.
Atunci de ce-o iei ?
Aşa mi-a fost mie ursit.
Arunc-o peste cap, poate se îmbunează soarta şi se-ntoarce norocul.
Aveţi şi cai cu potcoave din astea cu 4 colţi ?
Numai al tatei avea.
Hai s-o aruncăm amândoi odată !
Tată ! Tată, rogu-te !
Tată, ce faci ?
Tată ! Tată, ce faci ?
Vă omorâţi ca nebunii.
Tătucă ! Tătucă !
Tată, ce ai ?
Tătucă ! Ce i-ai făcut ?
Iancule, nu eu...
Voiam să-ţi spun că au tocmit un om să te omoare.
- Voiam să te scap. - Prost e ăla care se încrede în femeie.
Nu-l pun în ştreang, dar feriţi-vă să mai daţi ochii cu mine !
Pe unde umbli, Iancule ? Hai, urcă, avem treburi grabnice.
A sosit ceasul să punem mâna pe Vladimirescu.
Un om din preajma lui mi-a dat de ştire că aurul furat de Mereanu a fost schimbat
pe săbii şi flinte, pentru Tudor, la Sibiu.
Va să zică, Mereanu cu ai lui ascultă de Tudor.
Armele astea sunt dovada vinovăţiei lui. Avem armele, aici îl vem pe Tudor.
Acum, ia aminte: Chervanele neguţătorilor din Sibu trebuie să ajungă la noapte
la schitul Duroaia. Am pus oameni să nu-l slăbească din ochi pe Vladimirescu.
Pregăteşte potera şi la noapte pui mâna pe arme !
Dezleg eu limbile neguţătorilor.
Dacă i-l dau lui Vodă, agă mă face şi dacă ajung eu, o să-ţi fie bine şi ţie, Iancule.
Rămâne cum ne-am înţeles, boierule.
- Da. - Şi nu uita ce ţi-am spus, Tudore.
Păzeşte-te ca de foc de oamenii ispravnicului.
Mi-a ajuns la urechi că-ţi poartă sâmbetele.
Rămâi cu bine !
Mergi cu bine, boierule.
- Zdravăn armăsar ! - Îl cumpăr, Bocioacă.
Ia bani din ladă şi du-i omului. A, lume nouă !
- Bine te-am găsit, neică Tudore. - Bine venişi, Iancule.
- N-aş prea zăbovi. - Ce-i ? Venişi cu treabă poruncită ?
Nici n-apucai să-ţi dau bine ''bună ziua'' şi mă şi iei în tărbacă.
Ei, când îţi calcă zapciul bătătura te poţi aştepta la orice.
Mult mă mai iei la rost pentru slujba asta ?
Polino ! Adu o ulcică cu vin, să se răcorească boierul.
De, mă, băiatule, te pomeneşti că pisoiul a făcut ochi şi-a început să vadă.
Ia spune tu, Iancule neică, ce ai pe suflet ?
Ispravnicul a aflat de armele, pe care le aştepti să vină la schitul Duroaia.
Dacă te-a trimis să mă tragi de limbă, spune-i că n-a brodit-o.
Te fereşti de mine !
Poate că în locul dumitale aş face la fel. Dar măcar ascultă-mă !
Ispravnicul vrea să te trimită în fiare lui Vodă.
Viaţa unui om e ca suflarea vântului, Iancule.
Dar dacă e cum ziseşi, ar fi păcat de armele alea.
Că, la o adică, de mare trebuinţă ar fi.
- Dacă m-ai lua să-ţi stau alături ? - Oare ce am putea să facem noi împreună,
să ieşim la horă ?
Văd eu că tot nu te încrezi în mine !
Parcă tu singur spuseşi mai adineauri, că dacă ai fi în locul meu...
N-am cum să-ţi dovedesc ce e în sufletul meu
şi bine faci că nu te dai pe mâna nimănui. Ai grijă, în preajma dumitale e cineva
care s-a vândut ispravnicului.
- Cine-i ? - Dac-aş şti, ţi-aş spune.
Dar nu ştiu.
Lângă mine-i o iscoadă,
împrejurul meu mişună uliţele şi coclaurile
de oamenii ispravnicului. - Îi văzui şi eu venind.
Şi atunci, eu ce-aş putea face ?
Poate-oi face eu, ce nu poţi face dumneata.
Ştiu pe cineva care să-i dea de veste lui Mereanu.
Şi...cine ar fi omul ăla ?
Unul... Vârlan.
Am încălzit un şarpe la sân ! Ia potera şi scoate-l de unde-i şti !
Cu mâna mea o să-i pun ştreangul de gât.
Din clipa asta tu eşti zapciu.
Ia-o, Bocioacă, o meriţi, dar aş fi fost de o mie de ori mai mulţumit,
dacă ţi-o dădeam degeaba.
De ce a făcut Iancu asta ?
Ce e ?
Tăicuţule !
Tăicuţă !
Tăicuţule !
Tăicuţule !!!
Tăicuţul meu, nu mă lăsa !
Deschideţi !
Vârlane !
Ionico !
Fii blestemat, zapciule !
Jiene !
Pân-aci ţi-a fost !
Fugi !
Fugi, lancule ! Nu auzi ? Fugi !
Merene !
Domnia ta, boierule ?
Nu vă îndemnaţi atât la băutură, c-or să vi se înmoaie picioarele.
Şi în zori, când vor veni armele Vladimirescului
n-o să mai fiţi buni de nimic.
Nu-ţi fie teamă, bre arhon Spirule !
Acum că ne pică în mâna Mereanu cu cetaşii lui,
nu ne-om speria noi de niscai negustori.
Şi la mai mare !
Ce zapciu, agă ai să ajungi, arhon Spirule.
Acum nici dracu' nu-l mai scapă de ştreang pe Vladimirescu.
Du-i asta lui Mereanu ! Trebuie să-i mulţumim că ne pică, aşa, pe nepusă masă.
Că acolo unde l-o trimite măritul nostru ban,
vinul, calul şi femeia nu-s de haram, ca pe lumea asta.
Ţine ! Să bem !
Măi, tu, ăsta !
Mă trimise zapciul să-i duc asta lui Mereanu. Deschide !
Tu eşti ăla, care l-a vândut pe Tudor.
De te-or prinde ţăranii, te jupoaie de viu.
Vruseşi tu să scapi de mine, dar nu vrusei eu de tine.
Hai, suceşte mâinile încoa ! Ce-i, Merene, nu mai ştii româneşte ?
- Asta ce viclenie o mai fi, zapciule ? - Mă întrebi altă dată. Acum nu-i vreme.
Ţine ! Dă-mi o mână de ajutor !
Oarcă, Cutui, împrăştiaţi-vă !
Îi luăm ca din oală. Când oi fluiera, săriţi pe ei !
Nu trebuiesc stârniţi, Merene. E în joc viaţa lui neica Tudor.
- Haideţi ! - Pricepe ! Te-ai prostit, măi omule ?
- Şi atunci ? - Şşşşt !
Haideţi !
Haide, mă !
Fii căpitanul nostru, lancule !
Eu am îmbătrânit.
Să trăieşti, căpitane !