20 DE ANI DIFERENŢĂ
Traducere şi adaptare Robi
Oscar nu e bine. Nu e bine deloc. Nu e ceea ce am cerut.
Opreşte. Oscar, opreşte totul. Trebuie să refacem totul.
Nu e aceeaşi culoare.
Aici este galben, şi aici, portocaliu. Nu e acelaşi lucru.
- Aceasta este galben-Brazilia. - Ştiu.
Dar uite aici, nu este acelaşi galben.
Alice, vă rog, am schimbat deja de 4 ori.
Sunt obosiţi cu toţii, şi aveţi încredere în mine...
nimeni nu va observa diferenţa.
Eu observ diferenţa. Trebuie să refacem totul.
Scuze, Oscar, dar nu este de aceeaşi culoare.
Vreau să vorbesc cu el. Mobilul lui n-are semnal.
El a închis tot, calculatorul şi telefonul.
Nimeni nu are acces. Cu excepţia Lisei.
Ea nu l-a slăbit de când ai plecat. S-a lipit de el toată ziua.
Se pare că s-au dus la cină cu proprietarul grupului, aseară.
- Ce? - Kimmel a apărut în Paris neanunţat...
şi toţi au mers la cină la restaurant Bristol.
Dă-mi-l.
Nu pot.
El a spus să nu fie deranjat. Altfel, cum e în Brazilia. E cald?
Atunci te voi suna, Pauline.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
- Staţi, vă ajut. - Mulţumesc.
Sper că nu i-am făcut rău.
Mulţumesc oricum.
Fotbal.
Scuze, dar stai pe locul meu.
Acesta este locul meu.
- Eşti nebun? - Domnule, vă rog să staţi jos.
Aş sta cu plăcere dar după cum puteţi vedea...
- Calmaţi-vă. - Sunt calm, dar...
- Urmaţi-mă, vă rog. - Unde?
- Acolo. - Mă duc dar...
Scuze pentru adineauri. Nu m-am prezentat.
Laurent Touzan, Alliance Francaise.
Mă duc la Paris câteva zile, nu cunosc pe nimeni,
- putem lua cina împreună? - Pardon?
Sunt un tip direct câteodată, nu pierd timpul.
- Scuzaţi-mă, locul acela e liber? - Din păcate nu, acest tânăr va sta aici.
- Scuze că v-am întrerupt conversaţia... - Staţi jos.
- Doamnă? - Da.
- Aţi ales? - Voi lua homar, mulţumesc.
Şi eu vreau homar.
Sper că va fi mai bine decât cum a pornit.
Îmi pare rău, domnule, dar aţi venit de la economic...
nu aveţi dreptul la meniul din clasa întâi. Scuze.
Doamnă, aţi ales?
Doamnelor şi domnilor, vă vorbeşte căpitanul.
Avionul nostru intră într-o zonă de turbulenţă.
Menţineţi centurile de siguranţă fixate bine, mulţumesc.
Nu vă faceţi griji. O convergenţă în zona intertropicală.
Masă de aer cald, masă de aer rece. Aşa se întâmplă.
Uitaţi-vă la stewardese, eu fac asta şi funcţionează întotdeauna.
Scuzaţi, scuzaţi.
- De fapt, e o şansă la un milion... - Da.
...de fapt o şansă la un miliard. O marjă mică...
- Scuzaţi. - Nicio problemă. N-a fost nimic.
- La revedere. - La revedere.
A fost o plăcere să înfrunt moartea alături de dumneavoastră.
- Balthazar. Mă numesc Balthazar. - Alice.
Aşteptaţi.
Alice, stick-ul USB.
E ridicol, aş fi luat un taxi.
Glumeşti. Îmi face plăcere. Aveam nevoie de aer proaspăt.
- La aeroport? - Ei bine, cum sunt brazilienii?
M-ai speriat.
Păpuşa e pentru tine, am cumpărat-o în Rio.
- Arat-o prietenelor tale. - Sigur, mamă, sigur.
Ţine.
- Mulţumesc pentru cancer. - Îmi pare rău, Zoe.
Doamnă. Doamnă.
Alice! Alice! La naiba! Alice!
Lamborghini Gallardo Spider. O testez pentru spectacol marţi.
Minunat. Unde să pun ăsta?
Richard e liber miercuri.
- Cina acasă. Fără scandaluri. Promiţi? - Există alte moduri să fii cu un tip.
Când spun că sunt fericită fără un bărbat,
nu există subtext. Sunt fericită singură,
- Miercuri. Fără negociere. - Ce dracu, ginecologul tău!
- Cred că glumeşti. - Care este problema?
El este sensibil, fermecător, muncitor, afectuos, ca tine.
Şi, nu umblă cu altcineva... de mult timp, la fel ca tine.
Pare fantastic. Este minunat.
- Bună ziua, doamna Lantins. - Bună ziua.
- De câţi ani n-o mai faceţi? - De 8 ani.
Alice. Cum a fost capitala tanga? Muchos tangas?
Muchas tangas.
- Mănânci de prânz? - Nu pot. O femeie disperată vine.
Ce aţi spus? Apfel?
- Bună ziua, Pauline. - Alice.
Vincent aşteaptă şi domnul Apfel are ceva de-al tău.
Apfel, nu cunosc. Voi fi în biroul tău.
Este un dezastru complet aici.
- Bună ziua. - Bună ziua.
N-au făcut nimic din ce am cerut. Sunt imposibili.
Doamna Lantins!
- Ce mai faci? - Foarte bine. Şi tu?
Ştii despre cina cu Lise şi Kimmel?
- Deja au sosit. Vorbeşti de lup. - Vorbeşti de lup.
Încă una. Aşa.
Bună, fato. Pun curuţul la lucru.
- Bună Alice, ai un bronz. - Mulţumesc.
Sunt încă îndopată.
Am plecat la ora 6 dimineaţa dincolo de Baron...
- Garou mă tot freca, tipul e jalnic. - Este.
Mult noroc. Pa.
Bine.
Doamne, a fost o călătorie grozavă.
Da.
- Putem vorbi? - Intră şi închide uşa.
M-am dus la restaurantul chinezesc lângă Central Park.
Ăla pe care-l adorăm amândoi.
Da, îmi amintesc.
Unde ne-am tras-o pe masă.
Ai fost atât de viril, atât de puternic.
- Mai bine mă întorc mai târziu. - Nu, te rog stai jos.
- Ce bine ar fi dacă... - Te rechem. Sunt cu Alice. Pe curând.
Relaţie la distanţă, nu mai pot... sincer, mă deranjează.
Uite ce am dezlănţuit. Vincent Kahn părăseşte bătrânul continent.
- Îţi place fotografia? - Da, e super.
- Sunt super mulţumit. - A fost bine la Bristol?
Cum a fost întâlnirea dintre Kimmel şi Lise?
Ştirile circulă repede!
A fost doar o mică cină improvizată.
Uite, am crezut că-mi vei încredinţa să relansez "Rebelle".
- Am aproape 40 de ani, Vincent. - Chiar? 40 de ani deja?
Ea e chiar incredibilă. Face trei mii de lucruri.
Are un blog, e body artistă...
dansatoare burlesc! Căsătorită de 3 ori. Cu un bărbat, o femeie şi bărbat din nou.
Avem nevoie de cineva care să te facă să visezi! Să te răstoarne.
Dacă nu mă faci să visez, cum vei face să viseze cititorii?
- Adică sunt prea bătrână? - Opreşte-te.
Picasso a murit la 91 de ani cu o inimă de copil. Nu contează vârsta.
Este vorba despre atitudine, ştii?
Nu te uita aşa la mine, îmi îngheţi sângele.
Dacă lucrurile nu merg aşa cum ai dorit...
Această revistă este o publicaţie trimestrială.
Jobul de editor e cu normă parţială. Aşa poţi avea grijă de familia ta.
- Îţi baţi joc de mine? - Sigur că nu.
Are tiraj super. 30.000 de abonaţi, nu-i de aruncat.
Mă întorc la muncă.
Spune, mă poţi lua la cheful lui Alex vineri seara?
Ştiu, e înfricoşător.
- Tu eşti, dar... - Vreau să-ţi fac o surpriză.
- Te simţi bine? - Da.
- Arăţi obosită. - Aşa crezi?
Nu, eu sunt în mare formă.
- Nu ai pâine? - Ce?
Ăsta-i bun.
Am fost la radio săptămâna trecută. Vânzările au fost nebune.
Martin radiază, vrea alta în septembrie.
N-am scris niciun rând. Între asta şi conferinţele mele...
- Vrei ceva de băut? - Nu, mulţumesc.
- Îmi faci un mic masaj? - Sigur.
Întotdeauna ai avut degete magice.
De altfel, Agata s-a uitat prin cartea ta.
A zis că e foarte bună. Care este titlul?
Insula fără oceane.
- Insula fără oceane! - Nu râde. Bine.
- Salut, Charlotte. - Salut.
Uite e mama ta.
Te iubesc, dragostea mea. Ai grijă.
Şi acum, salută.
DOMNUL APFEL. STICK USB. AVION.
Vom vedea.
- Alo? - Alo?
- Mă auziţi?
Cine e?
Sunt doamna Lantins, stăteam alături în avion.
Alice? Bună seara.
Mi-aţi lăsat un mesaj. Mi-aţi găsit stick-ul USB, nu?
Da, am găsit stick-ul USB. Îl am.
O Doamne, vă mulţumesc. Putem să ne întâlnim undeva?
Sigur. Când vreţi.
- Puteţi acum? - Acum? Da, sigur că pot.
Unde?
- Sunt în 162 Quai des Jemmapes. - Vin imediat.
Ce naiba. Se pare că nu mă vede.
- Eşti în regulă? - Da.
Îţi voi spune ce mi s-a întâmplat.
Alice. Alice. Aici.
Uite, nu-i departe, suntem în capătul barului.
Mă grăbesc.
- Este plin, fiindcă e "happy hour". - Am spus că mă grăbesc.
Chiar e o nebunie.
Uite cine-i aici?
N-am crezut s-o văd într-un loc ca ăsta.
Ştiu, la ora asta, la vârsta ei... îi va lua doi ani ca să se recupereze!
Fanny şi Guillaume, prieteni de la facultatea de arhitectură.
- Alice este... - O cunoştinţă. Bună seara.
- Vreţi ceva de băut? - Numai stick-ul meu.
- Dar este acasă la mine. - Acasă la dumneavoastră?
Nu ne-am înţeles bine la telefon.
V-am spus că am stick-ul la mine.
Dar nu aici. Este acasă la mine.
- Unde locuiţi? - Poftim?
Unde locuiţi?
Unde locuiesc?
Da, ştiu. Locul părea altceva... dar fotografia a fost alb-negru.
În curând vă veţi obişnui.
- Să mă urc în spate? - Nu vă faceţi griji, sunt prudent.
În regulă.
Permiteţi? Este un pic defect.
Scuze. Gata.
Sunteţi gata.
Să pornim.
- Direct la Twitter. - Direct?
Intraţi, vă rog.
Bine aţi venit în locuinţa mea umilă.
- Este foarte bun. - Eşti ridicol.
Nu, a fost bine tăiat. De data asta nu iau.
Trebuie să-l întâlnesc curând.
- Baltha, deja ai venit acasă? - Da, după cum vezi.
Anissa, ce faci aici?
- Eu... explică tu. - Nu vei ghici.
Filmam în Place de Victoire...
şi uite cu cine m-am întâlnit pe stradă...
- Scuze, v-o prezint pe Anissa. - Bună seara.
Au absolvit împreună. Cu mult timp în urmă.
Tatăl meu. Alice.
Da, Baltha mi-a vorbit mult de dumneavoastră.
Tată, te rog.
- Aveţi cinci minute? - Pentru?
Să vă arăt promoul emisiunii mele. Doresc o altă opinie feminină.
Astea sunt singurele care dau consistenţă programului.
Fiecare miercuri, cu Luc Apfel.
În "Fanaticii auto", Luc vă va antrena la volanul
celor mai prestigioase automobile ale planetei...
Încă e fără efecte, n-a fost mixat, să ţineţi cont.
Pe circuite legendare... eliberaţi adrenalina.
Cu cea mai bună companie Luc testează maşinile de vis
şi dezvăluie secretele lor.
- Eşti geloasă? - Nu.
Fiecare miercuri la ora 23:00. Nu pierdeţi "Fanaticii auto".
Întâlnirea unică cu automobilele.
Deci?
- Ei bine... da... este... - Vreau sinceritate.
Da, are nişte chestii...
- Mâncăm. Mi-e foame. - Sună bine.
Mergem la KFC. Ce ziceţi de o găleată de pui prăjit?
- Nu mulţumesc. - Nu?
- Haide. - Vin.
- Lasă-i pe cei doi acolo. - Du-te.
Puteţi să-mi daţi stick-ul?
Da scuzaţi, stick-ul, scuzaţi.
Unde este?
Scuzaţi, ştiu că e aici dar unde?
Am şi uitat. Vreţi nişte ceai? Am alb, verde, negru.
Nu? Bine.
Vreţi ceva de citit, cât aşteptaţi? Am multe.
"Bjorn morfinomanul"
"Pădurea vulpilor." Bună carte. "Elogiul...
ELOGIUL FEMEILOR MATURE
Uite stick-ul. Iată-l. L-am găsit.
Mulţumesc.
- Nu vreţi să vă însoţesc? - Nu, voi lua un taxi. Mulţumesc.
Alice. Alice.
Putem lua o cafea într-o seară?
Nu neapărat într-o seară. Nu ştiu de ce am spus asta.
Se poate şi dimineaţa sau după masa. Sunt întotdeauna liber.
Şi de ce neapărat cafea? Îmi place Sprite
sifon, băuturi carbogazoase...
Eşti un băiat foarte drăguţ.
Dar nu este stilul meu să ies cu băieţii de vârsta ta.
S-a înţeles? La revedere.
Taxi.
PUNCT DE VÂNZARE
- Întâlnirile pentru astăzi. - Pauline, ce se întâmplă?
- Vă dau lista de întâlniri pentru azi. - Ce are toată lumea?
- Nimic, de ce? - De ce?
Există un zvon despre dumneavoastră.
Zvon, dar ce zvon?
- Este un zvon care... - Pauline.
Uitaţi-vă.
COUGAR
- Vincent. - Da.
Am primit propuneri de fotografii...
- şi am nevoie de aprobarea ta. - E în regulă.
Aruncă o privire.
Am crezut că a fost un fotomontaj sau ceva.
- Ce? - Câţi ani?
Vincent, nu crezi că...
Făceam aceeaşi mutră când îi spuneam lui tata
că n-am avut probleme cu profesorii.
Vincent, chiar crezi aşa ceva? Te asigur că...
Alice, nu-ţi face griji, asta vreau de la tine...
Asta caut. Un pic de nebunie, un pic de magie.
Acolo mă faci să visez. Spiritul de "Rebelle". Îmi place.
Ole. Ciao.
Vincent te-a văzut întotdeauna ca pe o burgheză complexată.
Dovedeşte-i că greşeşte. El dispreţuieşte dependenţii de muncă.
Ce sugerezi să fac? Să nu mai lucrez? Să fac un piercing pe clitoris?
Foarte dureros. "Mothers I'd like to Fuck" (MILF)
- "Mother I'd Like to" ce? - Fuck.
Balthazar, adolescentul tău. Mă înţelegi?
Vrei să mi-o pun cu un adolescent ca să-mi mulţumesc şeful? Eşti nebun?
Îmi place meseria mea, dar totuşi...
Bună ziua.
Pretinde că ţi-o pui cu el. E o diferenţă subtilă.
Îl duci la petreceri, vă ţineţi de mână...
ochi dulci în locuri publice şi iată. Alice versiunea 2.0.
Bună seara doamna Courtois. Cât timp. O opresc acum acum, da?
Rebelle?
De acord.
- Ce ziceţi de un mic restaurant. - S-ar putea.
- Japonez. - Nu-mi place supa "miso".
Balth? Balthazar?
Ce mai aştepţi?
Salut. Ce mai faci?
- Bună ziua. Ce faceţi aici? - Am pierdut numărul tău, de fapt...
Şi cel mai simplu a fost să vin aici. Sincer.
Îmi pare bine să te văd. Poţi să-mi arăţi locul?
- Da, da. - Bine. Super.
E straniu să fiu aici, îmi readuce atâtea amintiri.
De parcă ar fi fost ieri.
- Aţi studiat aici? - Nu.
Vorbesc de universitate în general.
Prostiile pe care le-am făcut şi toate.
Mă întâlneam cu un tip pe vremea aia, un prieten... se numea Bastien.
Bastien, Balthazar. E haios că amândouă încep la fel.
- Da, e haios. - Eşti liber diseară?
- Diseară? - Da.
Sunt liber... da, sunt liber.
- Super. Îţi trimit adresa prin SMS. - Bine.
- Pe curând. - Perfect.
Ce muzică asculţi?
Metronomy.
- Şi ce altceva îţi place? - Azealia Banks, Wu Lyf, Cromatics...
Şi tata mi-a pus Stones. Crede că sunt nu ştiu ce.
Azealia Banks, Wu Lyf, Cromatics...
- Mamă, te simţi bine? - Da, da!
Ei bine, dă-i drumul. Eu plec. Chantal soseşte peste un sfert de oră.
Azealia Banks, Wu Lyf, Cromatics...
- Bună seara. - Bună.
- Scuze, n-am avut timp să mă schimb. - Nu, nu e perfect.
- Sunteţi sigură? - Sigură.
Sunteţi minunată.
- Mulţumesc. Să mergem că te răceşti. - Da.
- Ce asculţi? - Ăsta.
Acum îmi place Azealia Banks, Wu Lyf, Cromatics.
La dracu, l-a adus aici.
- Ai ceva acolo. - Chiar?
Nu mai e, l-am luat.
Mişto. E haios.
Uite.
Vreţi ceva de băut?
Este foarte jenant.
Claude!
Ascultă, e uimitor! Mai puternic decât ultimul tău exponat.
- Crezi? - Da, da, da.
Nu ţi l-am prezentat, e Balthazar.
- Bună seara. - Mulţumesc.
Balthazar... Claude Malle, motivul pentru care suntem aici.
- Da. Dumneavoastră sunteţi... - Da modest. Ce credeţi?
- Este ceva... aşa ca... - Puteţi fi sincer. Ascult.
Această idee să vă prezentaţi propria imagine peste tot... De ce nu?
Din nou, de două ori, de trei ori, de patru, cinci, nu mai pot.
Înţeleg că aveţi o mare problemă cu propria imagine.
Dar această călătorie egocentrică aproape copilărească...
devine neinteresantă pentru noi.
- Da, am înţeles, eraţi ironic. Plec. - Pe curând.
Dar ce te-a apucat?
- Mi-aţi spus să fiu sincer. - În asemenea locuri nimeni nu e sincer.
Arta contemporană e enervantă. Există oameni mult mai talentaţi.
Pe strada mea, e un tip cu un mic atelier...
Are picturi magnifice. Vi-l voi prezenta.
Dar ăsta e numai despre vânzarea propriei persoane.
Ăsta este sistemul, Balthazar. Obişnuieşte-te.
Mă simt bine în afara sistemului. Cu un picior înăuntru, unul afară.
- Scuze. - Iată.
El este. Simon, încântat.
- Trebuie să-l găsesc pe Vincent. - Nicio problemă.
- Aceasta este Balthazar un prieten. - Îmi pare bine, Balthazar.
Bună seara.
Sunt încă uimit.
Să fiu cu dumneavoastră aici mi se pare absurd.
E atât de greu de crezut.
Am vrut să te cunosc un pic mai mult. Atâta tot.
Dacă cineva mi-ar fi spus că voi fi aici cu dumneavoastră...
Salut.
...este ceva...
Salut, te deranjăm?
Nu, e în regulă. Îl cauţi pe şeful tău?
M-a sunat spunând că nu poate veni. Şi-a ratat şansa.
- Vrei un joint? - Poftim?
- Nu vrei un haşiş, marijuana? - Nu.
O dată am făcut o "călătorie" rea. Dar poate că dumneavoastră...
Alice? Eşti serioasă?
În regulă.
Salut.
- Mai uşor cu... - Bun.
Atenţie.
- Pardon. - Ce-i?
Vă las.
Scuze. Alo?
Unde eşti. Richard a ajuns acum o oră.
- Cine a venit? - Richard, doctorul meu.
Dar, ce doctor?
Ginecologul meu, Alice.
Ascultă, sunt atât de jenată. Vino acum. Clar?
- Ceva grav? - Grav?
Am auzit că vorbeaţi despre un doctor.
Da, doctor, fiindcă fiica mea are brusc apendicită. Trebuie să plec.
- Care spital? Vă însoţesc. - Nu, iau mai degrabă un taxi.
Un taxi. Taxi. Taxi este o urgenţă.
- Nu-i nevoie. Nu. - Este o urgenţă.
- Nu. Ai grijă. - Stop!
Veniţi Alice. Doamnă, pardon domnule. Vă rog. Plecaţi.
- Alice, care spital? - Ce spital? Spitalul american.
- Să vin? - Nu fiindcă fiica mea n-ar înţelege.
Plecaţi. Nu pierdeţi timpul.
Rue de l'Université, vă rog.
- Cum aşa? - Rue de l'Université.
Curaj, Alice!
Luaţi tot. Noapte bună.
- Vă rog aruncaţi ţigara. - Da, pardon.
Când?
Dragă, iei cina cu noi?
- Să mănânc? - Să mănânci.
Nu. Da.
Îmi pare rău. De obicei ea nu face asta.
Surioara mea, de obicei, este foarte punctuală, doctore.
Richard, vă rog.
Richard, doresc să vă întâlniţi, dar atenţie, ea este foarte fragilă.
Babette...
Cu mult timp în urmă a avut o relaţie cu cineva. Mă înţelegeţi?
Dar cred că un ginecolog o va revigora.
A venit.
Contez pe dumneavoastră.
- Destul. - Sper că vă place miel.
Îmi place mielul.
- Richard? - Nu, mulţumesc...
- Eu iau numai legume. - Nici cuşcuş?
- Niciun carbohidrat seara. Vă mulţumesc. - Doriţi să trăiţi o sută de ani?
- Nu, sunt crudist. - Crudist?
Mănânc doar alimente crude. Şi numai produse bio.
De altfel, Richard, cum l-aţi cunoscut pe Elizabeth, sora mea?
Alice este un pic obosită din cauza călătoriei în Brazilia. Ea este un pic...
Da, ce proastă. Scuze.
Alice e adevărat că, în Brazilia sunt mulţi transsexuali?
E ţara transsexualilor. Rugaţi-vă părinţii să vă ducă acolo.
Ştii că Richard este un mare specialist în transsexuali?
- Chiar? Îi operaţi? Faceţi sex cu ei? - Poftim?
Nu. Este mare specialist în America de Sud.
Este o regiune fascinantă. Am fost în Honduras anul trecut.
- Honduras? - Aşa este.
Oamenii de acolo sunt foarte prietenoşi.
- Da. - Foarte autentici.
În toată America Latină de altfel... Oamenii sunt mai aproape de viaţă.
Mai aproape de ei înşişi, mai aproape de moment.
Totuşi sunt ţări foarte periculoase.
Te răpesc într-o zi, eşti găsit mort undeva.
- Pardon, scuzaţi-mă. - Nicio problemă.
- Te simţi bine, Alice? - O secundă.
Deci, ce mâncăm?
Bună dimineaţa, Caroline. Nu, scuze am ceva probleme aici.
Văd dacă pot rezolva ceva, altfel inventează tu altceva.
- Salut. - Ce mai faci?
Nu te-am văzut ieri.
Nepotul meu a aranjat o noapte de Sushi cu verii lui.
Fac prezentările. Balthazar, Vincent, Vincent, Balthazar.
Fac o mică scenă şi mă duc acasă. La miezul nopţii mă culc.
Am ajuns. Ora 20:55.
Vino.
Bună. Ce mai faci?
Cine e?
E şeful meu, proprietarul grupului.
Nu, Balthazar.
- Sunteţi bine? - Da sunt.
- Sigur? - Da.
Este parte a spectacolului?
Îmi pare rău pentru ce am făcut acolo.
Mă voi controla. Voi evita salvările hazardate.
Bine, nicio problemă.
Alice. Alice. Suntem aici.
- Haide. Vino. - Bine.
Balthazar.
Bună.
- Tracy, a plecat? - Să nu te mai obsedeze Tracy.
În 20 de ani, n-am văzut un băiat cu atâta clasă. Este adevărat.
Mulţumesc, asta e educaţia mamei mele cu băţul. Dacă n-aş fi ajutat fata...
Ar fi apărut în coşmarurile mele cu băţul în mână spunând:
"N-ai învăţat bunele maniere".
- Dar este uimitor! - Unde l-ai găsit?
Acum spune-mi în ce punct sunteţi voi doi?
- În ce sens noi doi? - Da, se pare că sunteţi inseparabili.
- Ea a întâlnit deja prietenii tăi? - Prietenii mei?
- Părinţii tăi ştiu? - Părinţii mei? De ce?
- Despre tine şi ea? Deja ştiu? - Gata, să dansăm, ador această melodie.
Vino la dans, Balthazar. Vi-l iau.
Crezi că se prefac?
- Spui că nu şi-au tras-o? - Nu.
- Nici măcar una rapidă? - Nu.
Nu e mama lui Zoe?
- Vreau să fotografiez. - Opreşte-te.
- Să plecăm. - Acum?
Da, vreau să fiu singur cu tine. Vino.
- Stai, nu mă atinge! Lasă-mă! - Vezi, au plecat.
- Unde s-au dus? - S-a dus să se "distreze".
Mulţumesc. Bună seara.
Am parcat acolo.
Iată.
Vă voi însoţi, la ora asta zona e periculoasă... Nu vreau să riscaţi.
- Dar eu stau chiar acolo. - Multe se pot întâmpla pe ultimii metri.
Bine, în regulă.
- Sunteţi sigură? - Da.
- E târziu, nu? - Nu ştiu.
Mi-am uitat ceasul. Trebuie să fie ora două.
- Mulţumesc încă o dată. - Nu face nimic.
La revedere.
Buena notte.
Nu se poate, sunt un tâmpit.
Nu buena notte. Buona notte.
- Bună seara. - Buna seara.
- Alice. - Da?
Am venit să-mi cer scuze pentru italiana mea. E oribilă.
- Scuze, fiica dumneavoastră este aici? - Nu, ea a plecat în weekend.
Balthazar.
Ce faci? Balthazar, nu.
Da.
Camera mea. Pe acolo.
Scuze.
Nu-ţi mai cere scuze.
Dă-i drumul. Continuă.
2x2 = 4
4x2 este 8, 8x4 este 32.
32x2 egal 68, 64. 64.
Angela Merkel, Eva Joly...
Eva Joly, Jean Luc Mélenchon.
Jean Luc, Jean Luc Mélenchon...
Taci.
- Cât e ceasul? - E târziu. E foarte târziu.
E timpul să te scoli. Trebuie să merg acasă.
Dar eşti acasă, nu?
Da, exact.
Dă-i drumul. Scularea.
Brutal!
- Am mult de lucru şi... - Nu-ţi face griji,
am nişte cursuri de recuperat.
- Şi pantoful tău? - Nu-l găsesc pe celălalt.
- Şi vei ieşi aşa? - Nu, am aici.
Nu ştiu unde e. Acolo.
Se pare că ploaia se calmează.
Un pic.
- Nu te deranja. - Bine. Stai până se opreşte ploaia.
Draci.
Alice Lantins?
N-am ştiut că scrii?
Îmi pare rău, dar Zoe a terminat fulgii de porumb.
Iată. Am găsit ceva care poate îţi plac.
Cred că voi lua doar ceai, ca tine.
Bun.
- Despre ce vorbeşte? - Ce? Cartea mea?
Despre nimic.
- Nu. - Nu pot să citesc?
- Nu voi judeca. - Nu.
De ce nu? Citesc rapid, voi termina în două zile.
- Nu. - Vă rog. Aşteptaţi pe cineva?
Am spus pune-l în geantă.
- Salut. - Salut.
Acest weekend a fost teribil... A plouat tot timpul şi acum e senin.
- Bună el e Balthazar... stagiarul meu. - Balthazar, sunt... stagiar.
Aici sunt fotocopiile de care am vorbit.
- Bine. - Căştile tale sunt chiar aici.
Uită-le.
Ai nevoie de ajutor?
Dă-mi un sărut. Dacă lipseşte ceva anunţă-mă.
- Ce-ţi mai face burta? - Ce?
- Este... - Zoe du-te în camera ta.
- Dar mamă... - Du-te în camera ta.
- Bine plec şi eu. - Ce casă.
Scuze pentru deranj. Doamnă.
- Mi-a făcut plăcere să vă cunosc. - De asemenea.
La revedere. O secundă.
- Balthazar. - Da?
Îmi pare rău.
3 exemplare pentru mâine la ora 9 la birou. Da?
Du-te.
Nu ştiu. S-a întâmplat. Aşa accidental.
- În regulă. - Ce? De ce te uiţi aşa la mine?
Realitatea depăşeşte ficţiunea.
Povestea care nu mai este poveste.
- E frumos. - Râzi de mine. Da.
SCUZE, AM ÎNTÂRZIAT, DAR...
UITAŢI-VĂ SUB BANCĂ.
Unu, doi, unu, doi. Test.
Alice, mă auziţi?
Am vrut să vă întreb dacă chiar vreţi să mergeţi la petrecerea aia diseară?
Am putea face ceva numai noi doi?
Prima dumneavoastră misiune va fi să localizaţi imediat un vehicul roz
cu o cilindree monstruoasă, pe care trebuie să-l observaţi.
Şi o dată pe acest vehicul
a doua misiune va fi să nu întrebaţi conducătorul despre destinaţie,
despre care nu are nicio idee
şi direcţia e pe acolo. Ascultăm un pic de muzică?
El are un nume?
Da, ex-ul meu îl numea delfinul "Fraier" sau delfinul "Sughiţ".
El a insistat să-l port dar eu m-am ţinut tare.
Mica mea victorie.
Alice pot să vă întreb ceva?
Eşti distractivă, frumoasă şi inteligentă, de ce...
De ce eu?
Nu, e o întrebare prostească. Am înţeles singur. Scuze.
Vreţi să vă citesc "Tipul meu din această săptămână"?
Bine, pot să-i dau şi titlul:
"Miercuri seara mi-o trag cu un bărbat căsătorit".
Bărbatul căsătorit e omul perfect, numai că e deja căsătorit.
Dar tocmai asta îl face interesant!
Fiindcă rămâne numai partea cea mai bună, esenţa a ceea ce
face minunată primele momente.
Şi bineînţeles...
Ce tâmpită, nu cred.
- Te-a şocat? - Nu, sigur că nu.
Ce propunem în această săptămână?
"Sunt pe tocuri prea înalte!" "Cum să evităm petele sub braţ?"
Nu, mă gândesc mai degrabă la:
"Suntem cu toţii cuvinte-cheie pe Youporn."
- Pe You-ce? - Youporn.
Blondă, roşcată, brunetă, MILF...
ceea ce înseamnă "Mame pe care le-aş regula".
Oamenii sunt foarte organizaţi când clasifică un motor de căutare.
Lila, dacă ai şti câţi bărbaţi se masturbează...
tastând "Foarte grase" te-ai simţi foarte bine.
Clementine, îl ştii pe colegul tău de cameră?
În loc să-l culpabilizezi pentru că navighează pe internet
demonstrează-i că eşti mult mai excitantă
decât fetiţa care-i scoală scula de 37 de centimetri.
Şi în ceea ce mă priveşte, dacă vreţi să mă etichetaţi "Cougar" sau "Milf"...
fiindcă am 7 riduri la ochi, n-aveţi decât.
Trebuie să fim fantezia dincolo de fantezie.
Deoarece fantezia e aici dar nu se mişcă. Dar noi suntem vii, nu?
Suntem toate cuvinte cheie pe Youporn? De acord.
Dar trebuie să fiţi la înălţime.
Voi încheia cu ăsta... sau ceva de genul ăsta.
M-am jucat prea mult cu el, trebuie să-i spun adevărul.
Cum va înghiţi asta? N-o să vrea să mă mai vadă, sigur.
Alice, nu te gândeşti să ai ceva serios cu el, nu?
Uită-te la tine. Acum e bine dar aceste mici riduri?
Când se vor extinde îţi vor acoperi toată faţa.
Nu. Trebuie oprit. Acum. Imediat.
- Scuze, am pierdut noţiunea timpului. - Nicio problemă. Haideţi.
Veniţi. Urmaţi-mă.
După dumneavoastră.
Este vechea sală de şedinţe a Partidului Comunist. O ador.
Ador acest arhitect, Niemeyer. A fost un geniu.
Vă daţi seama, el a imaginat şi desenat
toate planurile clădirii în 3 zile... fără să fie plătit.
Şi în 50 de ani nu s-a învechit deloc Este aproape futurist.
Doriţi o băutură?
Weekendul următor poate facem ceva.
Un prieten mi-a dat cheile casei părinţilor lui în Bretagne.
Este o casă senzaţională la 3 metri de ocean.
- Ar fi bine să ne odihnim. Ce credeţi? - Doar o secundă. Alo.
Ce ţi-am spus? Nu continua să insişti.
De acord? Du-te la culcare. Foarte bine. Noapte bună.
Şi Zoe poate veni. În Bretagne, Zoe poate veni.
Mă descurc în rolul de stagiar. Destul să fie acolo un fotocopiator.
- Şi gata. Nu? - Cred că e prea devreme pentru asta.
Bineînţeles este un pic prea devreme. Cred că am o tendinţă naturală...
Este o nebunie.
Vreau să vă văd tot timpul.
Azi mi-am măsurat temperatura de 3 ori. Dar nu sunt bolnav.
Am doar o dorinţă nebună să vă văd. Un îndemn, Alice.
Alo?
Alo.
Dă-mi-o. Zoe ce am spus?
Asculţi de Chantal... Şi du-te la culcare imediat.
Bine? Nu, nu discut.
Vă faceţi prea multe griji.
Nu pot sta mult timp. Astea-s datoriile unei mame de familie.
Mi-ar plăcea să le împărţim.
- Eşti sigur? - Da, desigur. Sigur.
Ai chef să aştepţi pe palier ca Zoe să se culce
şi să vizionezi pe canapea un DVD cu mine?
Îmi place palierul dumneavoastră şi am o cultură cinematografică...
Vorbesc serios, Balthazar.
Cu mine nu vei putea sta afară până dimineaţa la trei,
sau să pleci într-un weekend pe neaşteptate.
Nu-i nimic, îmi place să stau acasă...
E normal că trebuie să faci aşa ceva la vârsta ta.
M-aş simţi vinovată dacă ai renunţa la astea din cauza mea.
Îţi dai seama când... eu voi avea 40 de ani tu vei avea 21 de ani.
Şi când eu voi avea 50 de ani, tu vei avea 31 de ani.
Ce vreau să spun este...
Ce se va întâmpla când ne tot vedem?
Ce vreţi să spuneţi prin asta?
Nu cred că e o idee bună să continuăm să ne vedem.
O dată ţi s-a întâmplat ceva distractiv în viaţă.
- Cum a acceptat? - Ce?
Istoria burghezei complexate. Tot teatrul ăsta. I-ai spus, sper.
Fiindcă atunci viaţa lui amoroasă nu va fi traumatizată... de o femeie.
- Da, da, da, i-am spus. - I-ai spus? I-ai explicat?
Da.
Mai mult de o mie de e-mail-uri în trei zile.
Articolul tău despre Youporn. Comentarii din toată Franţa. Incredibil.
- Ce mai face Balthazar? - Grozav.
- Tot mai ieşiţi? - Diseară îl duc la Midnight Juggernauts.
- Ce Midnight? - Las-o baltă.
- După petrecere? - A fost ideea ta, îţi aminteşti?
Charlotte?
- Ce s-a întâmplat? Cine ţi-a făcut asta? - Cine credeţi?
La revedere domnule.
Ea a spus că Charlotte a umilit-o. Fiica ta este foarte sensibilă.
Julien, povesteşte-mi.
Deci Charlotte a arătat tuturor ceva de pe iPhone-ul ei şi Zoe s-a supărat.
De pe iPhone-ul ei?
Măcar e major?
Care e problema?
- Te consider videogenică. - Termină.
Nu te îngrijora, Zoe se va recupera după ani de psihoterapie.
- Chiar tu îmi faci predică? - Nu văd legătura.
Agathe va avea 29 de ani în decembrie. Deci are aproape 30 de ani.
E diferit. Eu sunt bărbat.
Ce cretin. Cum poţi fi atât de prost? Eşti plătit să te gândeşti acum?
Nu da vina pe fiica ta că e influenţată de 25 de secole de convenţii sociale.
Uite ce fac cu convenţiile tale. Scuzaţi-mă, domnule.
Gata, mulţumesc.
Ei bine, explică-i.
Zoe, Zoe. Nu, nu. Zoe, cu tine vorbesc.
Îţi dai seama că ne cunoaştem doar de o lună?
3 zile după ce am cunoscut-o pe mama ta, era însărcinată.
Exact.
- Ai sunat-o pe prietena ta? - Da. Te vei uita la asta?
Da, pisicuţa mea, nu te îngrijora ne ocupăm de toate.
- Mulţumesc, Balt. - Nicio problema.
Uită-te la asta. Uită-te! Noua ta mamă.
O iau la Bali 2 săptămâni. Vei avea apartamentul doar pentru tine.
Ai grijă de ea.
M-ai auzit?
- Te simţi bine? - Da.
E din cauza ei? Matura?
Îmi amintesc când aveam aproximativ vârsta ta...
şi am întâlnit o femeie în Calabria, Francesca.
Minunată şi de două ori vârsta mea. Ea m-a învăţat totul.
Făceam dragoste mai multe ore. Te voi scuti de detalii.
Nu am mai simţit asta. Părea să dureze pentru totdeauna.
Mă înţelegi? Eram terminat. Fizic şi spiritual. Era...
- Spiritual? - Da.
Într-o zi, nu ştiu ce mi s-a întâmplat, am simţit un fel de...
Am simţit un fel de oboseală, saturaţie, înţelegi?
Asta m-a îngrijorat. M-am programat la doctor.
Şi când am intrat în cabinetul lui...
am dat de o asistentă stagiară, o brunetă cu pielea măslinie.
O minune a naturii.
De-a abia a închis uşa, ne-am aruncat unul pe altul şi dă-i şi dă-i.
- În toate poziţiile... - Tată. Destul.
- Treci la subiect. - Aşteaptă, ca şi cum
am făcut primii paşi în muzica clasică
şi apoi am descoperit cea modernă. Înţelegi ce vreau să spun?
Nu, nu înţeleg.
- Vii la cină diseară? - Nu pot diseară.
- De ce nu? Hai. - Nu pot, am de lucru.
- N-ai chef să vii? - N-am spus că n-am chef.
Cine a spus că n-am chef?
De fapt singurul lucru de care am nevoie e să mă culc devreme.
- Eşti sigură că eşti în regulă? - Sunt bine. Foarte bine.
- Alice. - Da?
Nu mă recunoşti?
Nu.
- Arnaud. Arnaud Gaillard. - Arnaud Gaillard?
- Ultimul an de liceu. Peperoni. - Peperoni.
Peperoni, erai plin de acnee pe faţă. Scuze, nu te-am recunoscut.
- Ce mai faci? Ce faci aici? - Joc squash.
- Sunteţi celibatar? - Poftim?
Adică, fără soţie, fără copii, absolut nimeni?
- Nu după câte ştiu. - Interesant.
Mergem la cumpărături. Îmi pare bine că ne-am revăzut, Arnaud.
Sigur.
Arnaud, acum îmi amintesc. Prietenul tău cu acnee.
E fermecător. De ce nu i-ai cerut numărul de telefon?
Ce să mă fac cu numărul lui de telefon?
- Ca să-l suni. - Babette, lasă-mă în pace.
- Ce ai. Probleme la servici? - Nu, nu.
Încetează.
Nu mai încerca să mă cuplezi cu toţi tipii care trec pe aici.
- Nu fac asta. - Aparent transferi chestiile pe mine.
Găseşte-ţi un amant, du-te la psihiatru, dar lasă-mă în pace.
Nu e vina mea dacă te regulezi doar o dată pe lună. Sincer.
Staţi vă rog. Zâmbiţi frumos.
Eleganţă, eleganţă. Simon contez pe tine.
E totul în regulă? Bine?
Cât e ceasul?
Tracy.
Tracy. Ce plăcere. Eşti fantastică. Atenţie, avem detectoare de fum.
Cunoşti echipa mea. Desigur, Alice Lantins.
Salut, îmi pare bine.
Aceasta este coperta lunii următoare.
"Rebelle" coperta din faţă. Sau din spate.
Şi avem text aici şi mai mult text aici. Asta este versiunea roz.
Îmi place roz, este fantastic. Ştiţi "Pantera Roz".
Merge foarte bine.
Nu va merge.
- Care-i problema, Tracy? - Caracterele? Dimensiunea?
Nu, ăla e grozav, dar... modelul ăla masculin.
Pare că tocmai a avut gastroenterită.
Scuze, Tracy, dar e Louis Gradel. El este foarte faimos în Franţa.
Versace. Dior. Nu-i aşa, Alice? Lauvin.
Arată exact ca un tâmpit.
Ce zici de el?
El?
Poate el?
Ce crezi de el?
Nu l-aş vrea nici ca om de serviciu.
Doamne, nu ar trebui să fie atât de dificil.
Drăguţ.
Nu e băiatul care a ajutat fata aia în spectacol?
- Cine? - Cine?
El! Cred că-l cunoşti, nu-i aşa?
Sigur că-l cunoaşte şi îl cunoaşte aprofundat.
- Îţi place de el? - Aşa cred.
Avem nevoie de cineva diferit. Cineva neobişnuit.
Da. Este o idee grozavă.
- Este exact ceea ce mă gândeam. - Nu, nu, nu.
- El va fi un model excelent. - Nu, el nu este model.
Alice, el va face foarte bine.
- El nu este model. - Îl vreau!
Uite, Tracy, ştii, eu nu cred că este o idee bună.
Pardon?
Vrei jobul ăsta sau nu?
Da, dar nu este un model. El nu va accepta niciodată.
- Nu e prietenul tău? - Da.
Dar are examene şi e un băiat foarte conştiincios cum rar vezi.
Aşteaptă să-ţi explic, dacă mă bagi în rahat,
vei învăţa diferenţa dintre drumurile alsaciene, turce şi sarazine.
M-ai înţeles?
Situaţia pieţei imobiliare din 2008...
Bună ziua. Sunt Balthazar. Lăsaţi un mesaj după semnalul sonor.
La ţară, la oraş, la periferii, clădirile vechi şi noi.
Toată piaţa imobiliară a căzut. Să ne uităm la tot ca să începem...
Simbol pentru ginocraţie, acest exemplar,
selectează partenerii sexuali printre cei mai tineri masculi din grup.
Da, desigur.
Te voi suna în seara asta. Te voi suna.
Ce naiba?
Eşti bine? Balti?
Eşti bine?
Du-te să faci un duş.
La naiba, ce-i asta?
Balthazar? Balthazar, sunt Alice.
- Balthazar. Deschide, te rog. - Vin.
- Ea e. - Cine?
- Alice. Du-te şi vorbeşte cu ea. - Nu deschide uşa.
Nu vezi mizeria asta? Va crede că m-am drogat.
Mişcă-te. Îmbracă-te.
- Ăsta pute. E dezgustător. - La dracu.
- Nimic curat. - La dracu.
- Ia cămaşa mea. - Ce?
Ia cămaşa mea.
Du-te, du-te.
- Salut. - Alice.
Bună ziua. Pot să intru un minut?
- Ceva de băut? - Da, suc de ananas.
Să văd dacă am.
- Bună seara, Alice. - Bună seara.
- E în regulă? - Da.
Ştiam că a mai rămas.
Mai încet.
Îmbătrânim şi ne credem mai înţelepţi...
Dar ea nu a venit.
- Am aşteptat-o pe pod dar n-a venit. - Doamne. Îmi pare rău.
Vă pot ruga să mă mângâiaţi pe păr. Un pic.
Mulţumesc.
- Ieşim la o băutură? - Da, de acord.
Aşa, curaj.
Putem să mergem?
Luaţi. E mai rezonabil.
Da, sigur.
Tatăl tău pare foarte disperat. Sper că se poate recupera.
Da, el va birui. Sigur. El este puternic.
Mă bucur să te văd.
Nu ştiu cum să încep.
- Vreau să-ţi cer o favoare. - Da, ce?
- Fotografii? Eu nu sunt un fotograf. - Tu vei fi fotografiat. Pentru copertă.
Este o zi de lucru şi se plăteşte foarte bine. Foarte bine.
Cu cele mai frumoase fete de pe planetă.
Sună interesant, nu?
Ascultaţi, a fost bine să vă văd, dar să lăsăm aşa cum este.
Balthazar.
Vă anunţ...
Balthazar, scuze, tot eu sunt Alice. Sună-mă înapoi, te rog.
- Bine. Vine imediat. - Eşti sigură?
Ar fi bine să vină.
Mi-a spus că e un lac, dar e o băltoacă.
Iat-o.
Patrick, dragă.
- Nu mă pupa, eşti bolnavă, nu? - Nu.
- Eşti totuşi în mare formă. - Da.
Scoate-ţi limba din curul meu, trebuie să mă băşesc.
- Ce aşteptăm? Pe cine, ce, cum? - Aşteptăm pe cine, ce cum? Ce naiba.
De fapt nu aşteptăm pe nimeni,
fiindcă persoana care vine, e blocată în trafic.
- Kim. - Da.
Putem vorbi un minut?
- Ce faci? - Cum ce?
- Nu le spui că nu va veni? - Cine a spus că nu vine? Vine...
- Alice, nu vine. Spune-le. - Nu.
Aştept într-o baltă de pişat pe cineva pe care nu-l cunoaşte nimeni.
Exact, nu-l ştie nimeni, eşti plătită.
Eşti plătită să spui prostii încontinuu?
Patrick este o zi frumoasă. Relaxează-te. Profită. Respiră.
- La dracu, Kim. - Da.
Trebuie să pui nişte reflectoare acolo.
Vincent, trebuie să vorbim.
Nu cred că Balthazar...
Alice, Alice, a trecut de pază... când ajunge îl machiez.
- Mulţumesc. - N-a fost nimic.
- Deci Balthazar, ce? - Nimic. A venit. Mă duc la el.
- Aşteaptă. Chiar ai înnebunit? - Da, nu.
- Rămâi cu Patrick, are nevoie... - Bine.
Patrick!
Nu mai dramatiza mamă. Mă nelinişteşti.
Nu. Ce? N-am spus niciodată asta.
Pare destul de distractiv.
Mă simt ca un pitic, dar în afară de asta...
Du-te.
Ascultă, nu eşti pitic, fiul meu.
Curaj.
Corpul drept. Scoate pieptul.
Bună ziua Balthazar. Mă duc să spun tuturor că ai sosit.
Marco e gata să te tundă.
Scuzaţi-mă, caut frizerul.
Deci îl opreşti pe primul homo pe care-l vezi
şi crezi că el îţi taie părul?
- Nu, nu. - Frumoasă mentalitate.
Balthazar. Balthazar. Vino dragule, vino.
Nu. Ăsta mă va urmări ani de zile.
- Balthazar. Simon. Îţi aminteşti? - Da, vernisajul.
Am crezut că nu vei veni. Dar, în orice caz. Bravo.
Eşti un mare domn. Respect, e ceva de mare clasă.
Fiindcă ea şi-a bătut joc de tine.
De fapt, vreau să-mi cer scuze personal,
fiindcă nu ştiu dacă ţi-a spus Alice, dar eu i-am sugerat această idee proastă.
- Cum aşa? Ce idee proastă? - A fost o idee proastă.
Acum, că te cunosc ceva mai bine, chiar a fost o idee proastă.
Nu, vreau să spun... dezvoltă subiectul.
Încerc să spun de la început...
- Uite, l-au micşorat pe Dujardin. - Cine vine pe scenă?
E o glumă. Ăla e Balthazar?
Alice nu mă saluţi?
Da, desigur. O secundă.
Bună ziua.
- Te jenez? - Nu.
Nu? Începem?
Mai facem una fără privirea aia bovină spre stânga, te rog.
Coboară sprâncenele. Jennifer, străduieşte-te un pic.
Ştii că eşti aici fiindcă era ocupată Cathy. În spatele globului.
El are ceva toscan în el. Aş spune ceva florentin.
- Îmi place. - Da, desigur, da.
- E bine? - Îmi place.
Încearcă să fii senzual.
Nu, las-o baltă. Încearcă să fii copilăresc.
Are o prezenţă frumoasă. E fotogenic. Mă face să mă gândesc la... nu ştiu...
Tu aia bronzată la dreapta, eşti model sau eşti aici din întâmplare?
Vrei să fii cu noi, te rog?
Mai aproape de glob. Mai bine în spatele globului.
Antonela, o privire mai inteligentă, te rog.
Ea e mereu aşa? E normală?
Baltimore, ce se întâmplă?
- Balthazar. Balthazar. - Da, Balthazar, ce-i, ai putea zâmbi?
Sau te-ai băşit în glob?
- Aţi putea fi un pic mai politicoasă? - Nu aud.
- Aţi putea fi mai politicoasă? - Mai tare.
Vă cer să fiţi mai politicoasă.
Nu mai vorbiţi aşa cu oamenii. Nu este corect.
- Există o problemă? - Da, este o problemă.
Avem un sindicalist care s-a rătăcit pe aici.
Patrick, exagerezi. Calmează-te, te rog.
- Eu să mă calmez? - Calmaţi-vă Patrick.
Fac pe dracu-n patru să lucrez cu el şi am văzut zombi mai expresivi.
Pare un băieţel îmbătrânit la carusel.
Bine, mulţumesc, plec.
Destul. Mulţumesc. Plec.
- Şi cui îi pasă. Du-te. - Cum se deschide globul ăsta?
Gata, a fost destul. La revedere.
Balthazar.
Îmi pare rău, eşti bine?
E o scorpie. Trebuia să te avertizez, îmi pare rău.
- Haide, cere-ţi scuze, să putem termina. - Eu să-mi cer scuze? E o glumă?
Ce contează, n-o vei mai revedea niciodată în viaţa ta.
Fă-o pentru mine, te rog.
Dacă e pentru dumneavoastră, trebuie să spuneţi. Interpretez corect personajul?
Fiindcă în afară de o scurtă apariţie în clasa a VI-a...
- Haide, o vrei. O vrei. Mă exciţi. - Ai înnebunit?
- Ce faci? - Nu sunt actor bun?
Asta e? Sigur în comparaţie cu dumneavoastră...
E tare. La naiba.
N-am văzut nimic. Nu sunt în juriu la Cesar,
dar cred că aţi merita o statuetă. În rolul burghezei complexate
care se face că-şi scoate mătura din cur
pentru a câştiga o promovare, va fi premiată Alice Lantins!
Alice Lantins doamnelor şi domnilor, aplauze!
Pentru ansamblul... carierei sale.
Deci, totul a fost prefăcătorie?
10 ani de muncă. Complicitate? Aş spune chiar amiciţie.
Am vrut să impresionez. A fost o idee stupidă. Sunt o idioată.
Şi am ajuns să fac rău la toţi. Ea merită mai mult acest loc de muncă.
Mă bucur că consideri aşa, fiindcă... tu eşti concediată, Alice. Adio.
Îţi redau libertatea.
Acum vei avea tot timpul să scrii, să-ţi faci adevărata ta meserie.
Nu-i niciodată prea târziu pentru a se regăsi pe sine.
Nu-i niciodată prea târziu, Alice.
Fotografa te-a invitat la ea acasă diseară. Va fi o petrecere.
Whisky, vodca, tequila, nişte vinuri şi poate ne-o tragem.
- Da, ne-o tragem. - Sigur ne-o tragem.
Da, dar nu, mulţumesc. Sunt un pic obosit.
- Vă mulţumesc pentru invitaţie. - Nu-ţi face griji.
Mamă?
Ce faci? Nu mergi la muncă?
Nu, fac un pic curat în casă.
Bine.
Şi o dată pe acest vehicul
a doua misiune va fi să nu întrebi conducătorul care e destinaţia.
Pentru că n-are nicio idee, şi direcţia este aia.
Cred că nu vă mai vedeţi.
Nu. Sigur că nu. Nu-ţi face griji nu-l voi mai vedea niciodată.
Vă rugăm, înregistraţi mesajul apoi apăsaţi pe oprit.
Salut Balthazar. Sunt... Alice.
Am sunat fiindcă cred că ar fi bine...
să ne revedem să bem o cafea, un ceai sau un Sprite.
Ştii nu mai beau de ani de zile...
Mesajul dumneavoastră a fost oprit.
După bip înregistraţi mesajul apoi apăsaţi pe oprit.
Bună Balthazar, este Alice, Am vrut să-ţi spun că eu...
că...
- Salut. - Salut.
Ştiu că mă urâţi dar ştiţi unde e? Trebuie neapărat să vorbesc cu el.
- Nu astăzi nu l-am văzut. - E în aula A. Trebuie să coborâţi.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Bravo. N-ai personalitate.
Ba da...
Scuzaţi-mă, ştiţi cumva...
- Aula-A? - Vă conduc.
Super, mulţumesc.
- Traficul nu a fost aşa de rău? - Nu, de ce?
- Jos la stânga. - Bine, mulţumesc.
A sosit conferenţiara noastră din această săptămână. Linişte. Mulţumesc.
Este un pic târziu, scuze pentru grabă. Există ecrane pe fiecare parte.
Aici e schiţa conferinţei.
- Aveţi tot ce trebuie. - Nu, uitaţi-vă eu...
Da totul e bine. Doamna Ronchersky.
Cine?
Bună ziua.
Deci...
"Cum au făcut conceptele îndrăzneţe să evolueze urbanismul".
De ce această temă?
Jean Nouvel, Rem Koolhaas...
Friedensreich şi Hundertwasser.
Toţi aveau în comun dorinţa de a schimba lucrurile.
Uneori făcând drumurile un pic... ciudate.
Desigur li s-a întâmplat, acestor arhitecţi...
acestor mari arhitecţi, ca şi tuturor să facă greşeli...
Greşeli enorme.
Dar... dacă au făcut totul ca să-şi repare greşelile?
Da?
Vreţi să spuneţi chiar pe un teren nesigur?
- Ce vreţi să spuneţi... - Da, e o observaţie corectă.
De exemplu, în 2003, cabinetul Flosch & Bernheim...
au încercat să reconstruiască farul din Salers, cu consecinţe dezastruoase.
- Poate că nu erau bune proiectele... - Nu are nimic de-a face cu proiectele.
Glumiţi? Au pigulit 2 ani cercetarea solului.
Aşteaptă, te rog...
6 luni pentru a îmbunătăţi presiunea hidrostatică.
Taci din gură. Scuze, doar 2 minute.
În teorie, să te întorci la teren e un semn de slăbiciune?
În teorie, da. Dar cred că...
Am stricat totul, Balthazar.
Mă gândesc la tine tot timpul.
În acele nopţi...
eu nu mă prefăceam.
E o nebunie.
Du-te acolo.
- Doar o chestie. - Ce?
După ce ne vom vedea din nou şi din nou...
şi din nou, ce se va întâmpla?
Zoe. Zoe.
- A fost dezgustător. - Nu a fost dezgustător.
Deci, ai terminat?
- Terminat de tot? - Terminat de tot.
Ai trac?
Sunt speriată de moarte.
Să te însoţesc?
Nu, bine. Am ajuns.
Nu-mi spune că vrei să refaci totul.
Alice Lantins, ce faceţi aici? E incredibil.
Vă simţiţi bine?
Aşezaţi-vă.
- Vrei să citeşti cu voce tare? - Doar primele rânduri.
"Newton a făcut descoperirea vieţii sale când i-a căzut un măr pe cap.
Mie mi-s-a întâmplat cu nişte bascheţi".
Sigur, începutul e modest. Destul de modest.
Îmi pare rău.
- Te-ai rănit? Toată opera, mea pe jos. - Aşteaptă. Uite.
Traducere şi adaptare: Robi
Revizuire: muLineZu