Traducerea: streszău aka eL Padrino
Adaptare şi Sincronizare HD: AbbyY
DATA: 16.10.1971 DOSARUL NUMĂRUL 18759415
- Camera e pornită ? - Începeţi când doriţi, dle doctor.
Ne aflăm chiar în mijlocul parcului industrial Chamfort.
Chiar în acest loc a fost găsit copilul.
Aceea e prima clădire.
Avem permisiunea să facem acest film.
Ca arhivă medicală în folosul
secţiei de pediatrie a spitalului.
Iată.
Aici a stat.
Nu a fost violată, asta cu siguranţă.
Pare mai degrabă un abuz clasic.
Malnutriţie, deshidratare, hipotermie moderată.
Gaura oferă posibilitatea persoanei de a-şi face nevoile fără a se ridica în picioare.
Infecţia de la încheietura mâinii dovedeşte faptul că a fost încătuşată.
Cum a scăpat de aici ?
Lucie nu vorbeşte despre lucrurile prin care a trecut.
- Ce-i ăla ? Suc de portocală ? - Da.
- E pentru ea ? - Da.
- Te comporţi ca o adevărată mamă. - Nu are pe nimeni altcineva.
Nu te îngrijora, Anna, acei domni...
- ... sunt tare cumsecade. - Bine.
Ai idee de ce ţi-am arătat acest film ?
Da.
- De ce crezi că avem nevoie de tine ? - Pentru că...
... vreţi să-i prindeţi pe oamenii...
- ... care i-au făcut rău lui Lucie ? - Aşa e, Anna.
Şi Lucie îşi doreşte asta. Zice că trebuie să fie prinşi.
Ce a mai spus ? Vorbeşti cu ea de ore întregi...
Îi este teamă.
- Îţi spune anumite lucruri ? - Îi este teamă.
Ce-şi aminteşte ?
Nu ştie cine e.
Uneori crede că-şi aminteşte, alteori nu.
Tu ce crezi ? Crezi că-şi va aminti ?
A fost întuneric şi nu a văzut prea bine. Nu-şi aminteşte.
Intră.
Lucie Jurin nu a venit.
Lucie ?
Anna.
Nu-i spune, bine ?
- N-o voi face-o. - N-am fost eu...
... n-am fost eu,
n-am fost eu.
Linişteşte-te.
Vrei să vii ?
Anna ?
15 ANI MAI TÂRZIU
Dă-o încoace !
Încetaţi, amândoi.
Drace !
Vei vedea ce urât scrie.
- V-am zis să încetaţi. - Eşti cea mai rea !
Nu mă atinge. Apropo, nu e treaba ta.
Ce ştii tu ? Habar n-ai ce e dragostea.
Nu ai niciun prieten.
- Şi ? Aveţi de gând să mâncaţi sau nu ? - Da, da.
Mă calci pe nervi.
Te urăsc.
MARIE BELFOND, CAMPIOANĂ JUDEŢEANĂ LA 100 DE METRI FLUTURE
Şi vorbeşti astfel despre ea ?
- Şi cum ar trebui să vorbesc ? - Isteţule...
Duminică dimineaţa. Ai vorbit despre ea cu mama ta ?
- Da. - Şi ce ai spus ?
Că avea probleme cu tensiunea.
- Dacă munceşte, nu e fericită. - Tu eşti fericită ?
- Mă distrez. - Mă distrez.
- Gata. - Bine.
Poftim.
Un cadou.
- La dracu', Gabrielle. - Scârbos !
În conducta principală, îţi vine să crezi ?
Uite de ce duşul nu funcţiona cum ar fi trebuit.
- Scârbos. - Haide. Să mâncăm.
Da, a fost scârbos, dar acum ne putem folosi iarăşi de grădină.
Ţi-a vorbit Antoine despre marile sale proiecte ?
L-am întrebat ce părere ai de ele.
- Nu, te gândeai de ce e supărat. - Nu începe. Nu e treaba ta.
- E fratele meu. - Fratele tău e un vizionar.
Nu, Antoine ?
Nu poţi abandona o şcoală care costă atât de mult după doar trei luni.
- Mai ales dacă mai plăteşti şi în avans. - Iată.
- Încetează ! - Se dă mare de când cu articolul din ziar.
- Ai de gând s-o faci de fiecare dată ? - Ce ?
Chiar şi pentru absolvire a trebuit să plătim o şcoală privată.
- Am făcut un efort imens. - Dar am absolvit.
Slavă Domnului. Ai idee cât a costat ?
Am plătit pentru trimestre. Ca să aud că ţie nu ţi-a păsat deloc.
Chiar aşa, Antoine, nu e greu să fii atât de enervant mereu ?
Şcoala aia... nu e la fel.
Am vrut să fac ceva ce-mi place.
- Nu te-a obligat nimeni. - Nu, dar...
- ... Dreptul nu mă caracterizează. - Te poţi angaja oriunde cu el.
Nu asta-i problema. Vrea să locuiască cu prietena lui.
- Dreptul nu mă caracterizează. - Mă rog, Antoine...
... ţie nimic nu-ţi place. Odată chiar ţi-ai dorit să devii brutar.
Asta n-am mai auzit-o.
Cine mai e acum ?
- Poartă-te frumos, Marie Belfond. - E duminică.
Şi ? De ce vrei să te odihneşti duminica ?
E rândul tău la fabrică ?
Rămâneţi acolo. Nu vă mişcaţi !
Nu mişca !
Aşează-te !
Câţi ani ai ?
Optsprezece.
Ştii ce-au făcut părinţii tăi ?
De ce mi-aţi făcut asta ?
De ce ?
- Ei sunt. - Lucie ?
- Ei sunt, Anna. - I-ai văzut ?
- S-au schimbat, dar sigur sunt ei. - Eşti sigură ?
- Ascultă-mă ce-ţi spun. - Lucie, au trecut 15 ani.
- Iar tu i-ai văzut într-un ziar ? - Ascultă-mă ce-ţi spun !
- Vom suna la poliţie. - Nu te mai deranja.
- Poftim ? - Am făcut ceea ce trebuia să fac.
- Ce-ai făcut ? - Ce trebuia să fac !
- Trebuia să-i urmăreşti. Nu erai sigură. - Sunt sigură.
- Ştiam că trebuia să fii venit şi eu. - De ce nu mă crezi ?
De unde suni ?
- Din casă. - Din casa lor ?
- Da. - Dă-mi adresa.
Lucie, dă-mi adresa !
Am făcut-o...
Uite...
... am făcut-o.
Eu sunt, Lucie. Eu sunt. Linişteşte-te. Eu sunt.
E acolo.
- E în casă. - Ştiu.
M-a rănit mai rău ca înainte.
Rămâi aici.
Unde te duci ?
- Trebuie să arunc o privire. - E acolo.
- Trebuie să arunc o privire. - E în casă.
Uită-te la mine, trebuie să arunc o privire. Aşteaptă-mă aici.
- M-a rănit mai rău ca înainte. - Vin imediat, Lucie.
Ce mă fac ?
Vin imediat.
- Nu mai am niciun cartuş. - Nu vei mai avea nevoie de ele.
- De ce nu plecăm ? - Vino.
Se va întoarce.
Haide.
M-ai sunat de aici. Toată lumea va ştii că noi suntem.
- Nu-mi pasă. - Da.
- Nu-mi pasă. - Mai bine ţi-ar păsa decât să stai într-o celulă.
- Ce ne facem ? - Nu te mişca.
- Doare. - Scuze.
Ce ne facem, Anna ?
Eşti bine ?
Ţi-e scârbă de ceea ce am făcut ?
Simţi mirosul ăsta ?
Duhoarea asta ?
Eu o simt de fiecare dată. În fiecare zi.
Ai înţeles ?
Când mă lovea, simţeam mirosul.
Priveşte.
Ei sunt.
Ce faci ?
Crezi că voi scăpa din asta ?
Da. Da.
Te rog, nu scoate niciun sunet.
Anna, ce faci ?
- Eşti bine ? - Da.
- Te-am strigat... - Am fost acolo.
- Am crezut că s-a întors. - Nu.
Eşti gata ? Plecăm.
- Vom curăţa toată casa. - Plecăm ?
Îmbracă-te.
Lucie !
- Deschide, Anna. - E blocată, Lucie.
Deschide !
Repede !
Ce vrei ?
Lasă-mă în pace.
I-am ucis !
Chiar şi pe copil !
L-am ucis chiar şi pe copil !
Linişteşte-te ! Calmează-te !
Pleacă de lângă ea, târfă !
Te voi ucide !
Îmi pare rău.
Nu e vina mea.
Unde eşti ?
Anna, ştiu că eşti acolo. Deschide !
Vin.
Care-i numele tău ?
Gabrielle...
Vin, Lucie !
Trebuie să mă ajuţi, Gabrielle.
De ce a făcut aia ?
Cred că ne-a auzit.
Trebuie să ne grăbim.
- O ambulanţă. - Nu pot.
Pentru copiii mei...
Haide !
Până la pădure. După aia eşti pe cont propriu, bine ?
Nu ! Încetează !
Încetează ! Lucie !
De ce ai apărat-o ?
- Ea n-a făcut nimic, Lucie. - M-a rănit !
Pe mine !
Vrei să trăiască ?
Nu m-ai crezut niciodată !
Stai !
Mă crezi nebună. Ca şi ceilalţi. La fel ca doctorii.
Ce au făcut ei pentru mine ?
În afară de a zice că sunt nebună ? Iar tu eşti ca ei ?
S-a terminat, Anna !
Sunt morţi. Nu-ţi vor mai face rău niciodată.
Stai !
Nu !
De ce m-ai sunat ? Ia zi ?
N-am auzit o vorbă de la tine de doi ani, iar apoi mă suni.
- Da. - Sunt supărată pe tine, Anna.
- Nu mă prefac. - Mamă.
Ce vrei ? Să mă simt vinovată ?
Nu.
Nu crezi că mă simt deja ? Nu crezi că am încetat să mă mai gândesc
la toate lucrurile la care am lipsit ?
- Nu, mamă, nu despre asta e vorba. - Atunci, despre ce ?
Am vrut doar să vorbesc cu tine, atâta tot. Nu m-am gândit.
Aşa pur şi simplu. Într-o bună zi te-ai gândit că-ţi lipseşte mama ta.
- Eşti bine, ai vreo problemă ? - Nu.
Eşti sigură ? Unde eşti ?
Departe.
Unde dormi ? Cum trăieşti ?
- E în regulă, mamă. - Tot cu ea eşti ? Te influenţează ?
Nu.
Dumnezeule ! Încă eşti cu ea.
- Totul e la fel. - Mamă...
Anna, nu e bună de nimic, e o târfă.
Nu e bună de nimic. Nu mai umbla cu ea.
Anna ?
Nu zici nimic ?
Nu te mişca.
Nu pot să am grijă de tine.
Să nu-ţi fie frică...
Linişteşte-te.
Odihneşte-te.
Iartă-mă.
Opreşte-te !
Cine-i fata de pe canapea ?
Cine e ?
Lucie...
- Lucie şi mai cum ? - Lucie Jurin.
Iar tu ?
Deci ?
Anna Assaoui.
Încercăm să sunăm la familia Belfond de ore întregi. Telefonul a fost ocupat.
- Telefonul e deconectat. - Nu trebuia să fie aşa.
Îmi poţi spune ce s-a întâmplat aici ?
Ce cauţi aici ?
Lucie Jurin a scăpat acum 15 ani, nu-i aşa ?
Nu-i aşa ?
Da.
A fost o vreme când nu eram prea bine organizaţi.
Gabrielle n-ar fi trebuit să permită să se întâmple asta. Fata a găsit-o pe ea.
După 15 ani. A dat dovadă de multă stăruinţă.
Dar în final, Lucie este o victimă.
Ca şi celelalte.
E uşor să faci o victimă din cineva. Foarte uşor.
Închide pe cineva într-un loc întunecat. Va începe să sufere.
Hrăneşte acea suferinţă.
În mod sistematic.
Şi ţine-o la rece. Şi continuă să faci asta mereu.
Subiectul va trece prin diferite faze.
După un timp, trauma,
acea mică fisură care are loc atât de rapid,
îl face să vadă lucruri care nu se află acolo.
Ce a văzut sărmana Lucie ?
Nu a văzut nimic ?
Nici măcar monştri ?
Lucruri care au vrut să-i facă rău ?
O fetiţă moartă.
Poftim.
O fetiţă moartă.
Fetiţă care ai găsit-o. Sarah Dutreuil. Vedea insecte. Gândaci, pretutindeni.
Mişunau pe ea. Mai bine şi-ar fi tăiat o mână decât să mai suporte asta.
Oamenii nu vor să mai sufere.
Omenirea a ajuns într-un punct
în care au rămas numai victime.
Martirii sunt foarte rari.
Un martir, asta-i altceva...
Un martir este o fiinţă excepţională.
Supravieţuieşte suferinţei şi tuturor neajunsurilor.
Îl împovărăm cu tot răul din lume,
iar el îşi depăşeşte limitele.
Înţelegi asta ? Îşi schimbă formele...
Longsheng, anul 1912.
Femeia aia nu credea în Dumnezeu.
A încercat să fure o găină. Şi a plătit un preţ scump.
La momentul la care a fost făcută fotografia, încă trăia. Uită-te la ochii ei.
Jouans-Lussac, anul 1945.
A fost vânzătoare. S-a culcat cu un neamţ.
Pe atunci francezii erau sensibili. A trebuit să plătească.
Încă e în viaţă. Uită-te la ochii ei.
Spitalul Central din Birmingham, anul 1960.
Menajera ateistă, fără vreo poveste anume,
era într-o fază terminală a bolii iar morfina nu mai avea niciun efect.
Uită-te la ochii ei.
Aceasta a fost bătută de soţul ei. Din gelozie...
Aceasta a petrecut nouă ore sub fiarele contorsionate ale unei maşini.
Acest tânăr bolnav de leucemie e pe moarte. Durerea îl macină.
Femeia asta suferă de o boală rară. A suferit timp de nouă ore.
Uită-te la ochii lor. Uită-te.
La toţi. M-ai auzit ?
Toţi trăiau atunci când au fost făcute aceste fotografii.
Aşa că mai spune-mi încă o dată că ideea de martir
este o invenţie a lumii religioase !
Am încercat orice. Chiar şi pe copii.
S-a dovedit că femeile
sunt mult mai sensibile pentru transformare.
Femeile tinere.
Aşa stă treaba, domnişoară.
Anna ?
Eşti acolo ?
Sunt aici.
- Anna ? - Da, Lucie.
De ce nu ţi-e niciodată teamă ?
Uneori mi-e teamă.
Nu ca mine.
Nu am trecut prin aceleaşi lucruri ca şi tine.
Ce trebuie să faci ca să nu-ţi mai fie teamă ?
Cred că trebuie să fii tu însăţi.
Aşa crezi ?
Să fim noi însene.
Dacă nu pot s-o fac, vei fi alături de mine ?
Da.
Îmi lipseşti.
Nu-ţi mai este teamă, Anna.
Nu-ţi mai este teamă.
Totul va fi bine, Anna.
Va fi bine.
Suferinţa e aproape de sfârşit.
A mai rămas o singură fază.
Ultima.
Va fi bine. Nu va mai trebui să te aperi.
E în regulă, Anna.
- Perseverează ? - E uimitor.
- Michel ! - Ce s-a întâmplat ?
Acum. Am mers s-o hrănesc. Acum câteva minute.
- Eşti sigură ? - Cum am spus...
... n-am mai văzut niciodată o astfel de expresie.
E eliberată. E eliberată complet. Faţa ei arată...
Domnişoară, ochii ei...
Habar nu are ce se petrece în jurul ei.
- Dar e încă... - Încă trăieşte.
Ai văzut-o ?
Cealaltă lume ?
Ieri după amiază,
în jurul orelor 12:15,
Anna Assaoui a fost martirizată.
Vă rog din toată inima să ne gândim la ea.
Anna Assaoui a fost o fiinţă excepţională.
În cei 17 ani de încercări
este doar al patrulea subiect care atinge această fază.
Şi e prima, da, e prima...
... care a povestit ce a văzut.
Între orele 12:15 şi 14:30
domnişoara Assaoui a văzut ceea ce se întâmplă după moarte.
Aţi auzit foarte bine.
Starea sa a durat două ore şi 15 minute.
Nu a fost o experienţă aproape de moarte.
Ceea ce a trăit ea, a fost un martiriu autentic.
La orele 14:30 a părăsit această stare.
Iar la 15:05 a vorbit.
În această clipă încă mai trăieşte.
Dar nu mai vorbeşte.
Doamna i-a ascultat declaraţia.
Acea declaraţie, dragi prieteni,
vă va fi împărtăşită în câteva momente.
Doamnă...
... lumea aşteaptă.
Vin imediat, Etienne.
Deci, chiar e ceva ?
Desigur.
A fost clar ?
Foarte clar.
Şi precis ?
Nu a rămas loc de nicio interpretare, Etienne.
Vă mulţumesc, doamnă.
Etienne ?
Doamnă ?
Îţi poţi imagina ce urmează după moarte ?
Vă simţiţi bine, doamnă ?
- Poţi ? - Nu, eu...
Continuă să ai bănuieli, Etienne.
MARTIR:
SUBSTANTIV, ADJECTIV
PROVINE DIN CUVÂNTUL GRECESC "MARTUROS":
MARTOR
Traducerea şi adaptarea: streszău aka eL Padrino