A fost odată...
Nu, nu aşa trebuie să încep.
Aţi putea crede că e un basm cu zâne, şi nu e.
Are unele elemente, cum ar fi:
dragoni, spiriduşi, grifoni şi altele...
...chiar şi magie,
deşi pe vremea mea, magia era ceva obişnuit.
Bine, totul s-a schimbat,
săgeata timpului zboară într-o singură direcţie.
Şi atunci... de unde să încep?
Foc...
Evident, de la început.
Trageţi săgeţile.
Erau ani teribil de întunecaţi.
Constant a fost primul rege creştin al Angliei.
Ucideţi...
Ucideţi toţi prizonierii, fără milă.
Nu vreau trădători.
Să piară toată lumea...
...odată cu mine.
Vortigern a sosit.
Trădători.
Príncipe Vortigern... toţi prizonierii au fost măcelăriţi.
Ucideţi, ucideţi.
Vă blestem pe toţi.
Moartea venea repede pe atunci.
Coroana trecea uşor de la un tiran la altul...
...şi mai rău.
Războiul civil dezmembra ţara.
Apoi au venit saxonii.
Bisericile creştine au fost distruse.
La fel locurile sacre ale vechilor credinţe păgâne.
Mab...
Adepţii acestora plângeau în agonie.
Regină Mab...
O singură fiinţă îi putea salva.
Ea venea de pe tărâmul magiei.
- Am primit mesajul tău, surioară. - Am luat o hotărâre mare.
Nu-mi place tonul vocii tale când spui asta, surioară.
Voi crea un conducător pentru popor.
Un vrăjitor puternic ce va salva Britania şi va readuce...
...oamenii spre noi, ;i la vechile credinţe.
E prea mult pentru tine, Mab. Îţi va secătui toată puterea.
Dacă n-o fac, vom muri.
Dacă oamenii încetează a mai crede în noi, nu vom mai exista...
noua credinţă deja ne-a marginalizat, în curând vom fi uitate.
Totul se schimbă, surioară.
E trist, dar Cerul, Infernul
şi Pământul se schimbă. Este destinul nostru.
Nu accept.
Voi lupta. Mă ajuţi?
Nu. Uiţi că sunt Doamna Lacului.
Sunt creată din apă, acum totul se îndepărtează plutind de noi...
...iar eu accept asta. Îmi pare rău.
Atunci, o fac singură.
Frik...
- Ai auzit, Frik? - Da. Mă tem însă că sora dumneavoastră...
...nu străluceşte când trebuie să ia rapid hotărâri.
Niciodată n-a fost un sprijin real.
Suntem singuri. Ar trebui să începem.
N-ar trebui să mai aşteptaţi câteva zile să mai prindeţi putere?
N-am timp.
Lumea noastră se destramă.
E magnífic.
Acum...trebuie să-i dau...
...viaţă.
E un copil frumos.
Te rog, ai grijă de copilaşul meu.
Te implor.
Totul va fi bine.
Jură.
Sunt pe moarte.
Jur.
Voi avea grijă de el.
Vreau să văd copilul.
Îţi dau numele Merlín.
Dacă tot vrei să faci ceva, salveaz-o pe mamă. E în agonie.
Ba nu. E moartă.
Dormi, copilă...
îngerii să te poarte.
De ce n-ai salvat-o?
Şi-a îndeplinit menirea.
Şi-a îndeplinit menirea?
Eşti atât de rece că dacă te-aş pocni în inimă...
...mi-aş fractura pumnul.
Şi mă gândesc că te-am servit pe vremuri.
Te-ai schimbat... şi ai devenit creştină.
Cine ţi-a spus?
Prostul ăsta băgăreţ care râde de unul singur.
Mi-am urmat inima, nu cred în religie.
De ce îi permiteţi să vă vorbească aşa, doamnă?
Fiindcă are nevoie de mine, idiotule.
Şi de ce am nevoie, Ambrosia?
Să cresc copilul ăsta.
Şi eu pot face asta.
Trucuri. E nevoie de mai mult ca să creşti un copil.
E nevoie de răbdare, înţelegere...
...iubire, mai mult decât orice.
Ai avut şi tu aşa ceva odată...
...dar nu mai ai.
Atunci...ce-ai hotărât?
Copilul rămâne, dar aminteşte-ţi...
...este uman doar pe jumătate.
Este fiul meu.
Voi trimite după el, când va sosi vremea.
Ambrosia mă apăra ca o tigroaică.
Dispăreţi de-aici.
Şi rămâneţi afară.
A fost persoana cea mai curajoasă şi generoasă
pe care am cunoscut-o vreodată.
Îi spuneam mătuşică A, dar în realitate mi-a fost ca o mamă.
Aţi observat că atunci când eşti nefericit timpul de-abia se târăşte?
Şi invers atunci când eşti fericit...
...copilăria mea trebuie că a fost foarte foarte fericită,
fiindcă a trecut ca fulgerul.
Iertaţi-le proasta educaţie.
Mergem spre castelul lordului Lambert şi ne-am rătăcit.
E la o milă de aici.
Mergeţi pe drumul drept, fără scurtături. E periculos, vă puteţi pierde.
Mulţumesc. Cum v-aş putea răsplăti?
- Un sărut. - Ştii cu cine vorbeşti?
E lady Nimue. Fiica lordului Ardent.
M-a întrebat ce doresc. Şi am spus adevărul.
Cred că e un preţ corect.
Mă numesc Merlín.
Eu sunt Nimue.
Şi cred că eşti un tânăr prost-crescut.
Nu te voi uita niciodată.
- Ne vom mai întâlni. - Nu cred, "maestre" Merlin
Nimue...
Pe aici.
I-am avertizat să nu se abată din drum, dar era încăpăţânată de atunci,
ca toţi tinerii, nu?,
S-a abătut din drum.
Ajutor.
Nu te zbate, te afunzi mai mult. Stai calmă.
Apucă-te de creangă.
Nu ajung.
După toţi anii ăştia, încă mi-amintesc exact cum a fost.
Simţeam puterea din mine.
- Creşti... - Creşti...
Creşti acum.
Ţine-te bine.
Aşa...
Eşti în siguranţă.
Ţi-am spus că ne vom revedea.
Cum ai făcut asta? Cu creanga?
Nu ştiu.
Orice ar fi fost, mi-ai salvat viaţa şi meriţi încă un sărut.
Mătuşică...
Am văzut-o. Cea mai frumoasă fată din lume. Singura pe care o voi iubi vreodată.
Şi ea mă iuibeşte, şi pentru totdeauna...
Ce tot spui acolo? Eşti ud. Schimbă-ţi hainele.
Sunt un erou, am salvat-o.
Pe cine ai salvat? De ce?
Pe Nimue. E fiica unui lord.
A căzut în mlaştină şi am salvat-o.
- Ce curajos. - Extraordinar e cum am făcut-o.
I-am întins o creangă şi, nu ştiu cum, am făcut-o să crească.
Pare imposibil, dar am zis: "creşti, creşti", şi...a crescut.
Ce s-a întâmplat?
Trebuie să mă aşez.
Spune-mi ce s-a întâmplat.
E clipa de care m-am temut...
...toţi aceşti ani.
E vremea să pleci.
Să plec?
Nu înţeleg.
Ai fost creat de Regina Mab.
Nu ai tată muritor. Ai fost creat prin magie.
Şi acum te vrea lângă ea.
Nu vreau.
Nu ai de ales.
Nu poţi lupta contra ei.
Nu încă.
Îmi vorbeşte.
Zice că trebuie să merg cu el.
Îşi va ţine cald...
...în nopţile reci.
- Mătuşică A... - Haide, ridică bărbia.
Magia nu are putere asupra inimii omului.
Te iubesc, mătuşică...
Şi spune-i maiestăţii sale atotputernice că, cu sau fără magie,
dacă îţi face vreun rău vin şi îi arăt eu.
Era foarte ciudat, şi totuşi nu.
Jumătate din mine simţea că e ceva foarte obişnuit.
Cred că trebuie să urc în barcă.
În mine creştea tot mai puternic un sentiment.
Mă-ntorceam acasă.
Îmi pare rău c-am întârziat, barca a plecat fără mine, vin la bord.
Tu cine eşti?
Trebuie să mă concentrez. Apele astea sunt periculoase.
Curenţi puternici, stânci ascunse.
Urmaţi-mă.
Urmaţi-mă.Nu vă rătăciţi.
Pe aici, vă rog, maestre Merlín.
Maiestate, am onoarea să vă prezint pe...
- Merlin. - Da.
Ai venit în sfârşit.
Ştii cine sunt?
- Regina Mab. - Da.
Te-ai făcut un tânăr foarte chipeş.
Te-am creat bine.
El este Merlin...
Vine să ne salveze.
Să readucă oamenii spre vechile credinţe.
De ce sunt aici?
Ca să înveţi.
Te voi face cel mai puternic vrăjitor din lume.
- De ce? - Pentru a-i readuce pe oameni spre noi,
spre vechile credinţe.
- Şi dacă nu vreau să devin vrăjitor? - E destinul tău.
Ştii cum ai făcut să crească creanga aia?
De asta eşti aici. Ca să înveţi.
Ah, Merlín...
În curând vei cunoaşte puterile pe care le ai în tine...
...şi când se vor dezlănţui, vei avea lumea în mâinile tale.
Toată magia universului şi toate vrăjile de care vei avea nevoie...
...sunt în cărţile astea.
Dacă sunt pe jumătate om, voi muri?
La sfârşitul timpului tău, nu putem schimba asta.
Dar putem schimba forma.
Deşi este doar o iluzie, în special în cazul lui.
Uneori, putem vedea în viitor.
Ăsta eşti tu, aşa cum vei fi.
- Voi ajunge aşa bătrân? - Ai grijă, tinere Merlín.
- Iertaţi-mă, domnule. - Ai dreptate...
Încearcă să-ţi păstrezi sufletul tânăr, aşa cum eşti acum.
Şi încă ceva, tinere Merlin...
...să nu începi să dai sfaturi.
Frik, e rândul tău.
Maestre Merlín, sunt trei tipuri de vrăji,
şi trei nivele de avansare
pentru a deveni un vrăjitor adevărat.
Primul, cel mai de jos, este magia prin incantaţii.
Abracadabra...
Al doilea, prin gesturi, magia făcută cu ajutorul mâinilor.
Al treilea, şi cel mai înalt grad,
magii de gândire pură
care nu au nevoie nici de cuvinte nici de gesturi,
ci numai de un act de voinţă.
Dar asta o poate face numai cineva cu adevărat dotat.
Termină cu vorbăria şi începe.
Da, doamnă.
Întrebări?
Am învăţat zi şi noapte,
forţele nevăzute ce stăpânesc lumea noastră.
Am învăţat secretele altor lumi
care există sub noi şi în spatele oglinzilor.
- Acum, încearcă tu. - Trebuie?
Da. Cu mâna dreaptă, cu dreapta.
Acum, maestreo Merlin. Stinge-o.
cu mîna stângă. Concentrează-te.
Asta s-a întâmplat fiindcă nu te-ai concentrat.
Bun, cum merge?
Mi-aţi citit raportul, doamnă?
Da, dar vreau părerea ta personală.
Cred că are capacitatea de
a deveni cel mai puternic.
Ştiam eu.
Dar nu va fi niciodată.
Nu va trece de nivelul de vrăjitor cu mâna.
În realitate, nu-i place magia.
NU-i place?
Pare imposibil, dar asta e, nu?
Trebuie să-kl facem să-i placă. Am multă treabă pentru el.
Adevărul este
că vrea să se întoarcă acasă.
Acasă?
De ce m-ai chemat, Merlin?
Nu te-am chemat.
Ba da.
Cine eşti?
Sunt Doamna Lacului. Cum te înţelegi cu sora mea?
Noi nu ne prea înţelegem.
De ce?
Fiindcă nu sunt de acord cu ceea ce a făcut.
Te-a creat şi a lăsat-o pe mama ta să moară.
A lăsat-o pe mama mea să moară?
Nu trebuia să spun asta. Mi-a scăpat.
Plec acasă.
Ar trebui. Mătuşa ta e foarte bolnavă.
Maestre Merlin.
Unde e?
În drum spre casă, s-o vadă pe scorpia aia de Ambrosia.
Dar cum a ştiut să treacă de lac?
Scumpa mea soră.
Dacă mi-aţi permite să vă sugerez că amândouă aţi putea...
- Ţine-ţi sfaturile pentru tine. - Da, doamnă.
- Ce veţi face? - N-am de gând să-l pierd.
N-am de gând să-l pierd.
Unde e?
Iată-te din nou.
Rece ca întotdeauna.
Nu te deranja şi păstrează-ţi puterile.
Unde e Merlin?
L-ai pierdut, nu?
Se poate spune că e tipic pentru tine, că în ultima vreme
ai coborât atât de repede pe scara succesului,
...că ai făcut urme pe spate.
Nu mă provoca, Ambrosia, nu am răbdare.
Şi eu sunt îngrijorată. Trebuia să ai mai multă grijă de el.
Va veni, ştie că eşti bolnavă.
Nu sunt bolnavă, sunt pe moarte.
Când va veni... trebuie să-l trimiţi înapoi.
- De ce n-o faci tu? - E mai bine să-i spui tu.
Nu. Nu-i spun.
- Mă înfrunţi? - Bineînţeles, întotdeauna am făcut-o.
- De ce? - Aşa sunt eu.
Când va veni băiatul meu, n-am să-i spun nimic.
Va face ce îi va spune inima.
Uite ce m-ai făcut să fac.
Ce este?
Tu spune-mi.
Tu eşti marea Doamnă a Magiei.
Mătuşică A.
Dragul meu băiat. Te-ai întors.
- Ce este? - Nimic.
Totul este cum trebuie să fie.
Merlin...ţine minte...
ascultă-ţi inima.
Ai omorât-o.
- ca şi pe adevărata mea mamă. - Nu, doar am lăsat-o să moară.
Nu ai puterea necesară pentru a mă ataca.
Priveşte-mi puterea crescând.
A fost bine.
- M-a impresionat. - Nu te voi ierta niciodată.
Îmi pare rău pentru mama ta şi Ambrosia.
Dar au fost pierderi de război.
Lupt pentru a-mi salva enamul de la pieire.
Nu-mi pasă dacă mori.
Voi muri dacă nu lupt şi câştig.
Nu te voi ajuta niciodată.
O vei face.
Te voi obliga.
Jur, pe mormintele Ambrosiei şi al mamei mele
să-mi folosesc puterile numai pentru a o înfrânge pe Regina Mab.
Jur.
Astfel, mi-am hotărât cursul vieţii.
Ştiam că Mab m-a auzit.
Dar credea că mă va putea face să-mi calc jurămintele.
Dealtfel, o parte din ea era în mine.
A aşteptat liniştită în umbră,
aşteptând clipa să atace şi să mă facă să văd greşeala căilor mele.
Şi lumea s-a rotit şi s-a rotit
şi ploaia a căzut în pădure şi odată cu ea am crescut şi eu.
Oamenii treceau precum iarba care renaşte, mai puternică.
Mab a trebuit să aştepte ani, dar nu a contat, fiindcă anii
treceau precum clipele.
Şi atunci a găsit o cale de a mă face să-mi încalc jurămintele.
E o poziţie minunată pentru un nou castel.
- Nu crezi, lord Ardent? - Va fi de necucerit, maiestate.
- Nici o armată nu-l va putea cuceri. - Nici a lui Uther?
Uther este în Normandia.
Iscoadele mele îmi spun că strânge o armată să vină în Anglia.
Vrea să mă ucidă şi nu îl condamn.
L-am omorât pe tatăl lui, regele Constant.
Regele Constant era un tiran.
- Şi eu nu sunt? - Ba da.
Adică nu.
Nu pari convingător. Dar mai important este, în caz...
de război, de ce parte vei fi, a lui sau a mea?
Totdeauna a fost loial maiestaţii tale.
La fel toată armata mea.
Adevărat, dar acum, n-am încredere în nimic.
- Am nevoie de garanţii. - Aveţi cuvântul meu.
Nu ajunge, o s-o ţin pe fiica ta drept garanţie.
- Gărzi. - Maiestate...
- E revoltător, sire. - Ştiu.
Rege Vortigern...
Orice ai face cu mine, tatăl meu va face ceea ce este corect.
Sigur. Şi dacă-mi rămâne loial, eşti în siguranţă.
Dar dacă mă trădează, o ucid chiar eu.
Tată...
Cum merge?
Foarte bine, sire.
Marginile din vest trebuie întărite.
Salvaţi-vă.
- Spune-mi, ce s-a întâmplat? - Nu ştiu, sire.
- Gărzi. - Da, sire.
- Luaţi-l. - Nu trebuie s-o luaţi aşa.
Sunt marginile, sunt sigur.
Aduceţi-mi alt arhitect.
Hei, tu...tu...
De ce se prăbuşeşte?
Sunt ghicitor, maiestate. Nu sunt arhitect.
Dacă eşti ghicitor ar trebui să ştii.
Spune-mi, de ce de fiecare dată când reconstruiesc turnul, cade?
Bun...
Desigur...
- Credeţi că ar trebui să ştiu? - Da.
- Da, da...o să citesc în pietre. - Citeşte-le.
O s-o fac, foarte bine, o s-o fac. Foarte bine.
De ce oare...
...sunt înconjurat numai de o hoardă de proşti incompeteţi?
Am fost un adorator al vechilor credinţe toată viaţa.
Acum o viaţă e în pericol.
Şi e preţioasă. E a mea.
Niciodată n-am avut nevoie cu adevărat de ajutor, niciodată...
ce o să fac?
N-am nici o idee de ce cade turnul ăla nenorocit.
- Pământul este blestemat. - Ai apărut.
După atâţia ani, ai apărut.
Eşti Regina Mab?
- Da, bătrâne. - Maiestate.
Pământul este blestemat.
Nu va suporta nici turn, nici castel.
Atunci, ce facem?
Trebuie să cauţi un bărbat care nu are tată muritor
şi să-i amesteci sângele cu cimentul.
Splendid.
Dar...un bărbat care nu are tată muritor...
unde pot găsi un astfele de bărbat?
Îţi voi arăta.
Prindeţi-l.
Bun-venit în casa mea, domnule.
Cu ce pot să vă ajut?
- Sunt ghicitorul regelui. - Un post important.
Da, însă foarte nesigur, sunt al treilea ghicitor pe anul ăsta.
- Se pare că scapă repede de ei. - Aşa e.
- Se ţine. - Nu vă fie teamă, de data asta se ţine.
Nu-mi este teamă.
Bine. Cimentul este solid ca...
Ce spuneai...?
Maiestate. L-am găsit.
Bărbatul fără tată muritor.
- Dacă e vreun alt truc de-al tău... - Nu, sire. E adevărat.
E un singur mod să aflăm.
Ia sabia...
...şi taie-i gâtul.
- Acum. Ce este? - E un vrăjitor.
Nu mi se pare.
Nu ţi-am făcut nimic. De ce vrei să-mi tai gâtul?
Nimic personal.
Trebuie să-ţi amestec sângele cu cimentul pentru castel...
nebunul ăsta spune că doar aşa se va putea ridica.
E uşor să mori, ştiind că o faci pentru patrie.
Mai întâi un sfat.
Maiestatea sa e în pericol să pară prost.
Cum mi-ai spus?
"Prost".
Omul ăsta crede că el e regele.
- De ce mi-ai zis aşa? - Fiindcă...
e evident de ce nu puteţi ridica aici castelul, uitaţi-vă.
- Mă uit... - Nu văd nimic.
Nu vedeţi izvorul? Iese din grota de jos.
Nu e nici o apă, jur.
O pot vedea. Toţi o putem vedea.
Voiai să-mi construieşti castelul pe apă?
Şi nu-i asta cel mai rău. Ai trezit dragonii.
- Dragonii? Care? - Văd doi dragoni.
- Unul roşu, altul alb. - Semnul meu e unul alb.
E o profeţie. Nu credeţi, sire?
Ce ai mai văzut?
Dragonul roşu... l-a învins pe cel alb.
E o profeţie. Nu, sire?
Ar putea fi o profeţie.
Veşti pentru regele Vortigern.
Maiestate, Uther a debarcat în Normandia cu o armată.
E în marş spre Winchester.
Ai văzut asta?
Văd lucruri nebănuite.
Strângeţi armatele, mergem spre Winchester.
Mă lupt cu duşmanii mei de 15 ani.
Când l-ai învins pe unul, se ridică altul.
Se va termina vreodată?
Poate ai nevoie de mine să-ţi prezic viitorul,
astfel vei putea să-i înfrângi înainte ca ei să-ţi poată face vreo problemă.
Desigur, nu vei mai putea să-mi tai gâtul.
Eşti un om extraordinar.
Nu pot lăsa oamenii extraordinari în libertate.
Nu e destul de rapid.
E o greşeală pe care o fac duşmanii mei, gândesc înainte de a acţiona.
Eu acţionez mai întâi.
E avantajul meu. Şi tu...
ai rămas fără slujbă.
- Legaţi vrăjitorul. - Să plecăm înainte să se răzgândească.
Deschideţi porţile.
Aruncaţi-l.
Frik, ce mai faci?
Muncesc prea mult, sunt plătit prea puţin... Dar mă bucur că ai întrebat.
De data asta ai o problema foarte serioasă.
Cum e posibil să ajungă rege unul ca Vortigern?
Oamenii nu ţin cont de lucruri...
În fine, am venit să-ţi aduc un mesaj de la Mab.
- Te va pedepsi. - Mă urăşte.
Nu, dar este dezamăgită că refuzi să-ţi foloseşti puterile.
Am jurat pe mormântul Ambrosiei.
- De ce nu-ţi foloseşti puterile? - Fiindcă Mab doreşte s-o fac.
Vei învăţa că...
eşti pe jumătate uman.
E o inamică grozavă, e o şefă rea,
mă rog, aş putea să-ţi spun multe...
dar destul cu problemele mele.
Tu eşti, Merlin.
- Ce faci aici? - Sunt ostatică.
Vortigern se asigură că tatăl meu nu trece de partea lui Uther.
- Voia să treacă? - Nu, dar n-are încredere în nimeni.
E periculos aici, nu se ştie unde vor ataca apoi.
Nu i-am spus adevărul, i-am spus că Uther îl va învinge.
Sper să ai dreptate.
- Ce este? Eşti bolnav? - Nu, nu, doar că...
am nevoie de spaţiu, mă sufoc aici.
Nu te-am uitat niciodată.
- Toţi anii ăştia. - M-am gândit la tine tot timpul, Merlin.
Uther a capturat Winchester. E de neoprit.
O să-l opresc eu.
Nu te-am chemat.
De asta am venit.
Am omorât mulţi bărbaţi pentru aşa obrăznicie.
- Şi femei? - Şi copii.
- tremur toată. - Ce te face aşa de curajoasă, femeiw?
Faptul că dacă mă omori, tatăl meu şi oamenii lui...
se vor alătura lui Uther.
Bine, eşti aici. Ce doreşti?
Merlin, vrăjitorul, este bolnav.
Trimite-i un doctor.
NU există alt medicament, în afară de libertatea lui.
- Nu-l pot elibera. - Atunci, va muri.
Cu toţii murim... până la urmă.
Chiar şi...vrăjitorii.
Dar dacă moare, Nu vei mai afla despre bătălie.
A avut o altă viziune. Nu vrei să ştii cum să învingi?
Am cea mai puternică armată pe care a văzut-o vreodată Britania.
Poate să nu fie de ajuns.
Uther şi oamenii lui au devenit creştini.
- Credeam că ăştia nu ucid. - Ucid, dacă e pentru o cauză sfântă,
iar uciderea ta e o cauză sfântă.
Ce convenabil. Ucizi dacă e necesar.
Ca toţi ceilalţi.
Când vor ataca?
Nu înainte de primăvară.
Bine, vom folosi iarna drept aliatul nostru.
Îi vom lua prin surprindere.
Merlin, am nevoie de ajutorul tău.
Ce faci? Ştiu c-am exagerat puţin.
Răbdarea nu e una dintre virtuţile mele.
Şi eu am destul de puţine ca să mă preocupe aşa ceva.
Cum v-aş putea ajuta?
Uther poate fi învins?
Am visat o bătălie, aproape de Winchester.
Dar n-am văzut cum se termină, eram prea slăbit.
Visează din nou. Vreau să ştiu cine învinge.
Şi eu vreau aer curat şi lumină.
fără asta nu pot avea viziuni.
Asta e tot?
Mult încolo, după coline este o insulă ce se numeşte Avalon.
Iosif din Arimateea...
a venit aici dine Jerusalim cu Sfântul Graal.
Cupa folosită de Domnul IIsus la Cina cea de Taină.
Are puterea de a-i hrăni pe cei flămânzi şi de a-i vindeca pe bolnavi.
Dar Sfântul Graal s-a pierdut, mulţi l-au căutat.
Dar nimeni nu l-a mai văzut de atunci.
Dar într-o zi, un om cu inima pură îl va găsi.
Iar pacea şi fericirea vor reveni.
E o poveste minunată.
Ca şi tine.
Cum dor amintirile.
Amintirile de dragoste, dor.
Lumea noastră se fărâma, dar mie nu-mi păsa.
Cu adevărat, acelea au fost cele mai fericite zile din viaţa mea.
Chiar eşti un vrăjitor?
Da, unul cu mâinile.
Vrei să spui că există magie în mâini?
Sigur.
De exemplu...
mâinile pot exprima mai mult decât cuvintele.
Pot...ura bun venit, pot ruga.
Mâinile pot chiar...
face ceva simplu cu rotundul ăsta, simplu precum vezi...
Totul este egal, nici o parte nu este mai importantă decât alta.
Credeam că nu faci vrăji.
N-a foast o vrajă. Magia este ceva real.
Ăsta a fost doar un truc.
Deschideţi porţile.
Salut Vortigern, Rege al Angliei.
Sunt Mab, Regina Vechilor Credinţe.
Ce te aduce aici, doamnă?
Îţi pot spune cum să-l înfrângi pe Uther.
Ce mă costă? Totul are un preţ.
Vrăjitorul, Merlin, îl vreau.
Este foarte valoros pentru mine, vede lucruri, are viziuni.
Oricine poate avea viziuni.
Tu nu ai viziuni, nu te vezi câştigând?
Ba da, dar nu văd de ce m-ai ajuta.
Prefer să te văd pe tine pe tron decât pe Uther.
Nu cred în vechile credinţe.
Tu nu crezi în nimic.
Cred în mine.
Nu e suficient ca să învingem.
Înţeleg.
Uther va converti oamenii la creştinism, iar ăsta ar fi sfârşitul tău.
Bine. Ţi-l dau pe vrăjitor.
Spune-mi cum să-l înving Uther.
Sacrific-o pe Nimue Marelui Dragon.
Nu e atât de uşor.
Etică?
Nu, polítică.
Nu pot face asta. E ostatica mea.
Îl ţine pe tatăl ei loial mie.
veşti urgente.
Lord Ardent a trădat. Sa aliat cu Uther.
Ce convenabil, doamnă.
Pentru amândoi.
Fata va muri.
Lasă-l pe Merlin să vadă.
- Salvaţi-vă viaţa. - Haideţi.
Salvaţi-vă.
Nimue a mea.
Foarte bine, Merlin. Foarte bine.
Ca Iosif din Arimateea, a plecat în Avalon.
Nu pentru Sfântul Graal, ci pentru ceva mult mai preţios pentru mine.
Surorilor...
Ţineţi-o, vă rog, e rănită.
În timp ce maicile se gândeau cum s-o vindece eu mă gândeam la răzbunare.
Maicile erau mai practice, îşi foloseau cunoştiinţele
despre ierburi pentru a-mi salva unica dragoste.
Este foarte grav rănită, maicile faC tot ce pot.
Dar trebuie să te rogi pentru ea.
De ce să mă rog la zeul tău dacă vrea să mi-o ia?
NU El a făcut asta.
Aşa e, n-a făcut-o.
Ştii cine a făcut asta?
Sigur că da.
Mă auzi, Mab?
"Da, Merlin".
Ai distrus pe oricine-am iubit,
pe mama mea, pe Ambrosia şi acum pe Nimue.
Scopul scuză mijloacele.
Am făcut-o pentru tine. Vreau să foloseşti puterile pe care le ai în tine.
Ridică-te, dragă Merlin, şi creşti.
Nu, Mab. Te voi distruge pentru ce mi-ai făcut.
Nu poţi, Merlin. Totdeauna voi fi prea puternică.
Voi găsi o cale.
Niciodată.
Nu vorbi, păstrează-ţi puterile.
Nu-ţi întoarce faţa spre perete.
Sunt desfigurată.
Important este că eşti în viaţă.
Trebuie să plec o vreme.
Dar când mă voi întoarce, va fi pentru totdeauna.
Pentru mine vei fi frumoasă întotdeauna.
Doamnă a Lacului.
Eu sunt, Merlin.
Am nevoie de ajutor.
Pentru ce, Merlin?
Să-l înving pe Vortigern.
E aliat cu Mab, şi e un tiran.
Rege bun, rege rău...
judeci prea uşor, Merlin, vei învăţa.
Ţi-o dau pe Excalibur.
Am ascultat cântecul sabiei.
Şi era frumos.
Acum, înarmat cu spada celor drepţi,
urma să înfrunt alt dragon, unul roşu:
semnul lui Uther.
şi urma să-l fac cel mai mare. Dacă mă lăsa.
Bun-venit în castelul Winchester, Merlin.
Deci tu eşti Merlin, vrăjitorul?.
Creştinii nu cred în blasfemiile tale.
E alegerea ta.
Dar creştini ori păgâni, sper să creadă în veşti proaspete.
Bune ori rele?
Depinde cum sunt folosite.
Vortigern va ataca în câteva zile.
Nimeni nu luptă iarna, e o prostie.
Regulile războiului sunt: luptăm vara
şi ne odihnim iarna.
Pe el nu-l interesează regulile ori tradiţiile. Ci doar să câştige.
Şi dacă împrejurările ar f fost altele l-aş fi favorizat pe el.
Credeţi sau nu, trupele lui sunt pe drum.
De ce îmi spui asta?
Este prieten cu Mab, duşmana mea.
Şi duşmanul duşmanilor mei este prietenul meu,
dealtfel am văzut că dragonul roşu va învinge.
Şi cred că ai fi un rege drept.
- Ah, aşa crezi. - Regele Constant n-a fost.
Cred că vei fi mai bun decât tatăl tău.
Îţi ofer serviciile mele ca vrăjitor.
Îţi datorez scuze, ai avut dreptate.
Ce nebun, să lupte iarna.
Poate eu am fost nebunul. Să cred că iarna sunt în siguranţă.
Acum suntem pregătiţi.
Trebuie să alegem câmpul de bătălie.
Aici vom lupta.
Vrei să spui lângă râu.
NU, "pe" râu, trebuie să treacă pe aici în drum spre Winchester.
Uther, aici îţi vei înfrunta inamicul Şi îl vei zdrobi.
Uther ştie că îl vei ataca.
Te aşteaptă.
Mă întreb cine i-a spus.
Dragonul nu l-a ucis.
- Şi fata? - Trăieşte.
Cam asta e magia ta. Nu contează, n-am crezut niciodată.
Degeaba eşti curajos, dacă eşti atât de prost.
Trebuie să crezi în ceva.
În ce? Am fost rege 20 de ani.
N-am fost învins niciodată. Am folosit doar mâinile, nu vrăjile.
- Ce e? - Te va apăra.
De ce te temi?
Viaţa trece. Şi te lasă în urmă.
Regatele se duc, vechile timpuri, noile timpuri,
toate ajung la un final.
nu m-am temut niciodată, şi nici n-am s-o fac de-acum.
Mândria ta te condamnă.
Lord Ardent, trădătorul care a schimbat tabăra.
Daţi-i drumul...
Aş fi dorit s-o pot face şi eu...
La atac.
O să-ţi foloseştio vreo vrajă?
Te voi ucide cum voi putea.
Dar te voi ucide.
O singură lacrimă fusese vărsată pentru Vortirgen.
Mândria lui o aruncase,
şi a plătit cu viaţa.
E o sabie puternică.
Este Excalibur.
Poate fi folosită numai de un om bun şi pentru o cauză bună.
Înţeleg.
Credeam că acum voi putea petrece un timp cu Nimue.
Că Uther va fi unrege bun,
şi că mă va ajuta s-o înfrâng pe Mab.
Dar nu m-am priceput niciodată prea bine să judec oamenii.
Totdeauna am aşteptat prea mult de la ei.
Cornwall...
Maiestate, v-o prezint pe soţia mea, Lady Igraine.
Şi fiica mea.
Bun-venit la Pendragon. Şi ţie.
Morgan Le Fey, Maiestate.
Cornwall, pot dansa cu soţia ta după ospăţ?
- Dacă maiestatea sa doreşte. - Da. Da...
Maiestatea sa doreşte foarte mult.
Igraine e frumoasă, nu?
Frumoasă, dar e şi soţia altuia.
Dar tot frumoasă rămâne. ce contează restul?
Char eşti un vrăjitor?
Aşa se spune.
Fă o vrajă pentru mine.
Ce ai în ureche?
Asta nu-i vrajă, e un truc pe care-l poate face oricine.
Fă şi tu.
Vezi, am făcut.
Ai dreptate, oricine poate face asta.
Morgan, haide.
De-abia îşi pusese coroana pe cap
şi a şi început.
M-am hotărât să plec şi să-l las cu problemele lui.
Pot veni cu tine?
Sigur.
Cred în tine, Merlin.
Şi eu în tine, Uther.
Cât de mare e puterea ta? Poţi face o femeie să mă iubească?
Nu. Magia nu poate crea dragoste.
Îi poţi ucide soţul?
Igraine. O vreau, Merlin.
Mai mult decât am vrut orice altceva pe lume.
Dar n-o poţi avea.
Ştii ce este dragostea?
- Da. Cred că pot spune că da. - Dă-mi-o pe Igraine.
- Nu e a mea ca s-o pot da. - Atunci o s-o iau eu.
Chiar dacă asta înseamnă război.
Aşa va fi.
Aşa să fie. O am pe Excalibur.
Foarte bine...
Dă-mi sabia. Voi face o vrajă.
Da? Cine mă trezeşte?
Sunt Merlín. Şi asta e Excalibur.
Cum ai obţinut-o?
A fost un dar. De la Doamna Lacului.
E prietena mea...
...de la începuturile vremurilor.
Dacă-mi amintesc bine, înseamnă că sunt bătrân.
Te rog s-o păstrezi pe Excalibur...
până când un om bun va veni s-o ia.
Atunci o voi păstra pentru totdeauna.
Dacă nu şi mai mult.
M-ai păcălit, Merlin.
Haide, Uther. Sunt vrăjitoroy un mago, asta e treaba mea.
Sabia e a ta, dacă o poţi scoate.
Unde eşti, Merlin?
Avalon.
- Sfârşitul călătoriei, Sir Rupert. - Aşa sper şi eu.
Ştii? Nu mai suntem tineri ca altădată.
Hai, hai, schimbă subiectul.
Nu sunt pregătită să mă vezi.
Lasă-mă pe mine să judec asta.
Sunt un monstru.
Doamne...Mab e prea puternică.
Pleacă de aici şi vino cu mine.
Nu sunt pregătită să dau ochii cu lumea.
Când vei fi?
Nu ştiu.
Trei luni de asediu şi nimic.
N-avem cum să-l cucerim.
Sfatul meu e să plecăm, e o nebunie.
Trebuie s-o am Igraine.
Oricât ar costa,
orice aţi hotărâ...
regatul se dezmembrează.
Dacă ar fi pentru bani, putere, aş înţelege.
Dar totul este pentru nevasta lui Cornwall.
Eşti un biet bătrân,
n-ai ştiut niciodată cum e să-ţi doreşti o femeie.
Mi-am petrecut toată viaţa luptând, zile însângerate, nopţi reci
şi doar cu o sabie alături de mine în pat.
Nu vei cuceri niciodată Tintagel.
Sute de morţi pentru că ai o mâncărime.
- Mă poţi ajuta să scap de mâncărime. - Ţi-ai puierdut reputaţia.
Reputaţia e ca un pahar
nu-l poţi repara după ce s-a spart.
Mă ajuţi?
Nu te mai recunosc, te-ai transformat într-o fiară.
- Te laşi devorat de dorinţe. - Ajută-mă.
O s-o fac. Trebuie să fiu nebun ca să pot opri nebunia asta.
Cât mă costă?
O vei avea pe Lady Igraine.
Dar va avea un copil, am văzut asta, Uther.
- E al meu. - Ce vrei cu el?
- Să-l fac un om de onoare şi bun. - Şi eu îl pot face aşa.
Onoare şi bunătate, cuvintele astea ţi se înţepenesc în gât
şi te sufoci cu ele precum cu o vomă.
Foarte bine.
Sunt de acord.
Încă ceva. Cornwall nu va păţi nimic.
Din partea mea, nu.
Ridică asediul, retrage-ţi armata,
acum cât e lumină să vadă Cornwall.
Părăsesc tabăra.
Îi urmărim.
- Nu pleca. - De ce?
- Am un presentiment... - Castelul e sigur.
Eşti în siguranţă, dragostea mea.
- Ai grijă de mama ta, Morgan. - Da, tată.
Ţine minte, Uther. Ai vreme numai până dimineaţă.
Noaptea este prietena ta. Foloseşte-o.
- Nu eşti de acord? - Sigur că nu.
- Scopul scuză mijloacele, Sir Rupert. - Unde am mai auzit asta?
- Se apropie Lord Cornwall. - Deschideţi porţile.
- Te-ai întors repede. - Da, da...
- Uther pleacă într-adevăr. - Mamă.
- Locul meu e lângă tine. - Mamă, e...
E timpul să mergi la culcare, fetiţo.
- Lasă-mă. - Fără comentarii.
Dar nu i-am spus "noapte bună".
Noapte bună...
Totul a mers altfel.
Uther m-a înşelat. L-a ucis pe Cornwall.
Şi eu am trădat-o pe Igraine ajutându-l pe Uther să o seducă.
Roata vieţii se învârte, o trădare duce la alta.
Nevinovaţi au murit,
şi asta m-a bântuit tot restul vieţii.
Frik...
Ce faci?
Scriu poveşti cu zâne. Ca să fim amintiţi.
Nu e nevoie de asta. Nu voi fi uitată.
Bine...
- Ce? - Pentru noi...
Lucrurile merg bine pentru noi.
Mă voi asigura să fie aşa.
Bună, Morgan.
Cine eşti?
- Sunt un gnom. - Eşti foarte înalt pentru un gnom.
Adevărat, dar gnomii sunt de diferite forme şi înălţimi.
- Eu sunt dintre cei înalţi. - Poţi face vrăji?
Sigur. Uită-te.
Frumoasă doamnă.
Dorinţa dumneavoastră este lege pentru mine.
Uite ce pot face.
Asta e magie, nu trucuri. Mă înveţi şi pe mine?
Sigur că da. Dacă faci ceva pentru mine.
Frăţiorul tău se va naşte în curând, e emoţionant, nu crezi?
Nu e fratele meu cu adevărat,
bărbatul ăla nu era tatăl meu.
Eşti foarte isteaţă, Morgan.
Vei fi o elevă excelentă pentru ceea ce te pot învăţa.
Ce vrei să fac?
Pune doar piatra asta în pătuţul bebeluşului.
Împinge mai tare.
- Şi astfel, s-a născut Arthur. - E băiat.
În sfârşit.
un om bun, un rege bun.
Eşti uşor de înşelat.
Uther te-a înşelat şi l-a ucis pe Cornwall.
Acum, fiul său va muri.
- Copilul îmi aparţine. - Va fi fiul tatălui său.
Datorită lui, haosul şi însângerarea va continua şi va continua.
Datorită lui poporul se va întoarce spre mine.
Te voi vedea căzând în uitare.
Bietul Merlin. te înşeli din nou.
Voi învinge.
Nu mă pot obişnui cu ideea că oamenii
care mă văd, şuşotesc pe la spate.
Vom locui în pădure.
Nu trebuie să te preocupe asta.
E un vis, Merlin.
Pe care îl voi face realitate.
Am găsit liniştea în rugăciune şi meditaţie.
Liniştea pe care n-am cunoscut-o niciodată.
Înţeleg, dar spun... de ce te-ai izolat?
Pentru a fi aproape de Dumnezeul meu.
Cu cât eşti mai aproape de cer eşti mai departe de mine.
Dă-ţi jos vălul.
Unde eram?
Da, da...
Arthur se născuse, l-am dus să locuiască la sir Hector.
Nu face altora ceea ce nu vrei să ţi se facă ţie.
I-am fost învăţător. Nu l-am învăţat magia.
L-am învăţat etică şi morală.
Ceea ce e mult mai greu, credeţi-mă.
Tatăl său, regele Uther a înnebunit.
Ucideţi prizonierii.
Şi s-a sinucis.
Gărzi. Regele.
Şi cam atât despre el, cred.
Arthur a crescut şi era un tânăr frumos.
Şi deşi aşteptam mult de la el...
îmi împlinea toate aşteptările.
Nu mai alerga aşa calul,nu-i place şi nu te da jos.
- Plecăm imedioat. - Merlin, ai auzit veştile
Regele Uther a murit.
Ai auzit ce-am zis? Regele a murit.
- Ştiu. - Da?
Cum ai putut afla aici în pădure?
Mi-a spus o păsărică.
- Unde mergem? - Să te facem rege.
Cum aş putea fi rege?
- Fiindcă te-ai născut aşa. - Am sânge regal?
Deja s-a dus vestea peste tot.
Dacă n-au grijă, se vor răni.
Arthur mă tot întreba, dar nu eram pregătit să-i spun tot.
Adevărul despre tatăl său, moartea lui Cornwall...
şi rolul meu în toate astea. Mă gândeam cum să-i spun.
Dealtfel, eram distras.
Mulţumesc.
N-am făcut nimic.
Nu vorbeam cu tine.
Ce-a fost asta?
Asta...
...a fost un mesaj.
De la o veche prietenă.
Arthur dorea o explicaţie,
dar nu ştia că explicaţiile nu rezolvă nimic.
Da, e vremea.
Sper să mă înţelegi.
Trebuie să ştii că Hector nu e tatăl tău.
Tatăl tău a fost regele Uther şi tu eşti moştenitorul tronului.
A reacţionat mai bine decât sperasem.
Dacă sunt unicul fiu al lui Uther, vreau ce mi se cuvine.
- Vreau să fiu rege. - Şi când vei fi?
- Atunci... - Stai...
- Ce? Ce mai e acum? - Are dreptul să treacă.
Deci, când vei fi rege?
Voi face tot ceea ce m-ai învăţat.
Voi construi un oraş de aur.
Mă voi dedica păcii.
Şi carităţii.
Ceea ce îi trebuie lumii
este dreptate şi înţelegere mai degrabă decât caritate.
Deşi Camelot mi se pare un vis demn de un rege.
Haide, Rupert...
Camelot...
- Camelot. - Haide, Arthur.
Mulţi au încercat. Dar e sabia regelui.
Este a ta, Arturo.
Merlin, parcă ai fost aici acum o clipă.
Acest om o vrea pe Excalibur.
- Cine este? - Arthur.
Unicul fiu al lui Uther, şi rege de drept al Angliei.
De ce îi dai sabia?
Va trăda poporul ca şi tatăl său.
Nu ştiu ce voi face. Sau ce voi deveni.
Dar ştiu ceea ce sunt.
- Un răspuns înţelept. - Am avut un învăţător înţelept.
Va termina cu vechile datini.
Vei fi uitata. Ca noi toţi.
Asta e teama ta...
nu a mea, Mab.
Eu nu pot muri.
Sunt stânca timpului.
Voi trăi întotdeauna.
Până la marginea visurilor.
Ia-o acum, Arthur.
Acum, Arthur.
Sabia e a ta.
Excalibur.
Domnia sa începe cu sânge. Va sfârşi la fel.
Nu, Mab. Te înşeli. Arthur va vindeca pământul.
Ţine sabia. Ţine pe Excalibur.
- A scos sabia... - El e regele.
Trăiască regele.
Niciodată nu faci ceva bine.
Încerc dar nu pot. Am prea mult de lucru.
Destule chestii nepractice.
- Am multe de făcut. - Şi vei avea şi mai multe.
M-am săturat de Merlin. Credeam că, până la urmă, ne va ajuta.
- E o fiinţă încăpăţânată, nu? - Aşa l-am făcut să fie.
Dar m-am prostit singură.
Nu credeam că veţi spune asta vreodată.
Ajunge.
Arthur e blestemat, vreau ca toată lumea să afle asta când va veni vremea,
şi asta e treaba ta.
Uther era vărul meu, deci tronul îmi aparţine.
N-ai scos sabia din piatră.
Nimeni n-a scos-o.
Tatăl meu e rege prin dreptul sângelui.
Am o nepoată... Nimeni...
Aşa e mai bine. Acum veţi putea asculta,
în loc să vă certaţi. Va fi o experienţă nobilă.
Uther avea un fiu.
Vi-l prezint pe Arthur, adevăratul rege al Britaniei.
- Uther nu avea fii. - Cu toţii ştim asta.
Avea.
Uther avea un fiu.
Când a cucerit Tintagel, a avut-o pe lady Igraine...
şi s-a născut fiul său.
E adevărat.
Am fost acolo.
Arthur...
- e fiul lui Uther? - Dacă este aşa...
- ...s-o scoată pe Excalibur. - O am.
Bun...dovedeşte.
Dovedeşte că e Excalibur.
O are pe Excalibur.
Este fiul lui Uther.
Te recunosc ca regele şi seniorul meu.
Şi eu.
Are sabia, acceptaţi-l.
Niciodată, nici eu şi nici fiul meu nu vom îngenunchea în faţa unui băieţandru.
Pot şi eu vorbi în numele meu, tată.
O are pe Excalibur, e regele.
Nu este drept.
- Ba este. - Nu este. Iar tu greşeşti.
Atunci va trebui să mă ucizi.
Sunt omul regelui.
Aşa să fie.
Seniori, oricât vi s-ar părea de ciudat, gândîţi-vă un moment.
Am văzut prea multe războaie.
Eu am luat o hotărâre.
Bună, Morgan.
Ai crescut.
- Cine eşti? - Nu-ţi aminteşti de mine?
Te-am vizitat când erai mică.
Mi-amintesc. Am crezut c-a fost un vis.
- Sunt real. - M-ai minţit.
Mi-ai spus că mă faci frumoasă, şi nu m-ai făcut.
Ţi-am spus că te fac frumoasă, nu?
O s-o fac. Dar mai întâi trebuie să lăsăm jocurile de copii.
De ce te-ai întristat? Era doar o jucărie.
Priveşte.
- Sunt frumoasă. - Foarte frumoasă.
Aduci puţi cu stilul roman.
- Şi cu haina asta la modă... - Minunată.
- Acum, dă-mi tronul. - Asta e puţin peste puterile mele.
Pot să-ţi spun, din experienţa personală...
că spiriduşii sunt atât de mici încât atunci când plouă...
ei sunt ultimii care află.
- Din cauza mărimii lor. - Frik...
Termină cu distracţia şi fă ce ţi-am spus.
Morgan, m-am gândit că...
ar fi o cale să obţii ceea ce doreşti.
Fiul tău ar putea fi rege.
Cum? Dacă Arthur îl învinge pe lord Lot va fi rege şi nu mă pot căsători cu el?
Nu e nevoie să te căsătoreşti cu el ca să îi porţi fiul.
- Avem aceeaşi mamă. - Şi sub acest înveliş frumos...
sunt un gnom bătrân.
- Te deanjează? - Nu, deloc.
Nu-i nevoie să mă seduci pentru a mă convinge.
Ca toţi ceilalţi...
vreau coroana.
Îmi placi. Morgan Le Fey...
eşti o tânără sinceră.
Şi tu îmi placi.
Oricine ai fi.
La o parte.
Va fi o luptă sângeroasă.
Aşteptaţi semnalul meu.
Va fi ucia.
ce naiba vrea să facă?
Nu există nici un motiv pentru care să moară oameni azi, aici.
Disputa este între noi doi.
Aşa este.
Asta e Excalibur. Sabia adevăratului rege.
Dacă credeţi că aveţi dreptul de a o purta,
luaţi-o...
...şi omorâţi-mă.
Iartă-mă, Arthur.
O pot simţi.
Este a ta. Tu eşti adevăratul rege.
Războiul s-a terminat.
Arthur este adevăratul nostru rege, prin sânge şi de drept.
Aici, în acest cerc,
să mulţumim salvatorului nostru.
Şi fie ca acest cerc să fie simbolul ţelului nostru.
Toţi oamenii sunt egali,
fiecare are un glas...
şi fiecare va lupta pentru onoare şi adevăr.
Să ne rugăm.
Credeam că, în sfârşit, mi-am văzut realizat un vis.
În sfârşit, aveam un rege bun pe tron.
Maiestate...
V-o prezint pe Lady Marie, regina celţilor...
care vine să vă prezinte omagiile.
Doamnă, sunteţi binevenită.
Doamnă...
Suntem copleşiţi de darurile dumneavoastră.
Poate, eu şi servitorii mei...
vom putea înnopta aici,
ne aşteaptă o călătorie lungă.
Ne vom putea odihni înainte de a pleca spre casă.
Sigur.
Vom putea petrece puţin timp împreună.
Vom putea vorbi...
- ...despre poporul dumneavoastră. - Va fi o plăcere.
Maiestate.
Ce încerci să-mi arăţi, Mab?
Ce ai făcut?
Am călătorit repede în acea zi,
dar ştiam că deja era prea târziu...
pentru a opri ceva ce ar fi putut însemna sfârşitul.
Afară, domnilor.
Afară!
Şi închideţi uşa în urma voastră.
Ce s-a întâmplat, Merlin?
Spune-mi adevărul, Arthur.
Acum două nopţi te-ai culcat cu o femeie?
Da. Dacă trebuie să ştii, da.
- Nu ştiam că trebuie să-ţi spun. - Era Morgan Le Fey.
Mama sa a fost Lady Igraine, mama ta!
N-am ştiut.
- Jur că n-am ştiut. - Se va naşte un copil.
Mab va avea grijă de asta.
El va fi viitorul şi ne va distruge.
O oglindă. Nu există oglinzi în Avalon.
Vezi cum te pot transforma?
M-ai transformat deja. M-ai desfigurat.
- Ştiu şi n-a fost drept. - aşa e, n-a fost drept. A fost diabolic.
Cum sunt înconjurată de rău, pot face doar rău.
Oh. Asta e uşor.
Ai putea să lupţi, ca Merlín.
Din cauza lui Merlín s-a întâmplat totul.
Nu e adevărat. De ce ai venit, Mab?
Să-ţi fac o ofertă.
Îţi refac frumuseţea
dacă îl iei pe Merlin şi plecaţi într-un loc pe care l-am creat pentru voi.
Să trăiţi acolo până la sfârşitul zilelor.
Şi să fim fericiţi?
Şi să fiţi fericiţi.
Are un destin. L-ar împiedica să facă ce şi-a propus.
L-ar împiedica să-şi risipească viaţa.
El crede că a lupta pentru ce e drept nu înseamnă să-ţi risipeşti viaţa.
Nu îi fac aşa ceva.
- Îl iubesc. - Şi eu îl iubesc.
- Îl urăşti. - Îl şi urăsc.
- Care-i răspunsul tău? - Nu.
Îmi pare rău.
Dacă te răzgândeşti...
...cheamă-mă...
...tare.
Nu puteam sta deoparte mult timp.
Arthur era pentru mine mai mult decât un rege.
Şi eram curios să aflu ce se mai întâmplase.
E bine să vezi un vechi prieten.
- Ce se întâmplă, Arthur? - O promisiune devenită realitate.
Construiesc oraşul Camelot.
E un nou început.
A făcut o greşeală în noaptea aia.
Dar nu cred că merit să fiu condamnat o eternitate pentru asta.
Eu nu te condamn.
N-o voi face niciodată, Arthur.
Mă însor cu fiica lordului Leo.
- O iubeşti? - Va fi o bună regină şi soţie.
Sperăm să ne căsătorim aici, la Camelot.
Chiar dacă nu e terminat.
- Vei fi cu mine? - Va fi o onoare.
Cum o cheamă?
Guinevere.
Am plecat spre castelul Tintagel.
Speram că Arthur nu va mai fi atât de nerăbdător să plece în căutarea Sfântului Graal.
Nu dacă ar fi ştiut ce duşman lasă în persoana lui Morgan Le Fey.
Doamnă, Merlin a venit.
Invită-l înăuntru.
Ai auzit, Mordred? A venit să ne vadă un vrăjitor.
Va fi distractiv.
Lady Morgan, ştii de ce am venit?
- Salută-l pe fiul meu, Mordred. - Bună Mordred.
A fost grosolan, Mordred. Poţi face tot ce vrei.
Dar să fi grosolan înseamnă slăbiciune.
- Ce spuneai, Merlin? - Ştii de ce am venit?
Are legătură cu fiul meu.
- N-a crescut? - Ba da, chiar mai mult decât ar fi normal.
Sigur, graţie magiei.
Morgan...
pentru binele ţării, te rog,
nu-l învăţa vechile credinţe.
Nu mă interesează ţara.
Pe tronul care trebuia să fie al meu stă un bastard.
Fiindcă tatăl lui, Uther, a sedus-o pe mama si l-a ucis pe tatăl meu.
- Mă gândesc la viitor. - Te gândeşti la el, Merlin...
fiindcă trecutul e mult prea dureros.
L-ai ales pe Uther să fie rege.
Şi l-ai ajutat s-o seducă pe mama.
Şi m-ai distrus.
Tu. Şi în final vei avea de-a face cu Mordred ca şi Arthur cu Mab.
- Ştiu, dar mă împac cu ideea asta. - Ca şi cu aceea că...
- Mordred va fi rege. - Nu va fi niciodată.
Merlin este un musafir. Nu fi răutăcios.
vei avea tot ce vrei, atunci când vei fi rege.
Va fi, Merlin. E fiul lui Arthur.
Şi cum rămâne cu vechile tradiţii?
Nu eşti în poziţia să-mi spui ce să fac.
Dealtfel, vechile tradiţii mi-au făcut bine.
Mi-au dat un fiu.
Şi m-au făcut frumoasă.
- E doar o iluzie. - Frumuseţea întotdeauna e o iluzie.
Nu ştiai?
Am intrat în modul obişnuit,
pe uşă.
- Obişnuit e s-o deschizi mai întâi. - Mordred...
Uite cine a venit. Mătuşa Mab şi unchiul Frik.
Au trecut anii, maestre Merlin.
Îţi aminteşti de vremurile când te învăţam bazele magiei?
Ar fi putut fi cel mai strălucit elev, dar s-a dovedit a fi...
O decepţie. Dar tu nu vei fi, nu, Mordred?
- E frumos, nu? - Ce e frumos, e frumos.
Ce înseamnă? Niciodată nu vei înţelege...
Jucării, Mordred. Mătuşa ta îţi aduce multe întotdeauna.
Vezi, Merlin? Tu mi-ai luat familia...
- şi acum am una nouă. - Nu va dura, Morgan.
- Nimic nu durează. - Nu vezi?
Nu simţi? Înving, Merlin. Am rarul dar al răbdării.
vor trece ani până când Mordred va putea cere tronul, dar pot aştepta.
Timpul nu înseamnă nimic pentru mine.
Tu vei fi pieirea lui Arthur şi a visurilor lui Merlin.
nu, dragule? Dar ia uite...
Marele vrăjitor nu poate face nimic.
Fugi...
Fugi, vrăjitorule.
Merlin, iar ai probleme?
Acelaşi strigăt de ajutor, doamnă.
Sora ta Mab, e tot mai puternică.
- Şi eu tot mai slabă. - Ce pot face?
Trebuie să găsesc pe cineva care să păzească tronul pentru Arthur...
cât timp caută Sfântul Graal.
Care să-i dea coroana când se va întoarce.
Ai nevoie de un om cu inima curată.
- Am încercat să găsesc, nu există. - Răspunsul este la...
...Joyous Garden. Barca mea te va duce.
Era ca un vis, visul unui vis,
cerul s-a deschis şi am văzut visul împlinindu-se în faţa ochilor mei.
Dar, la fel se va povesti într-o zi şi despre mine, Arthur, Guinevere şi Camelot, ca despre un vis.
- Cine eşti? - Sunt Merlín, vrăjitorul.
Nu mai există vrăjitori.
Sunt ultimul.
- Tu cine eşti? - Galahad.
Mama mea este lady Elaine şi tata sir Lancelot.
Am venit să caut pe cineva care să apere pe regele Arthur şi regatul său.
Dar trebuie să fie un om bun, cu inima pură.
L-ai găsit.
Totul era mult prea uşor.
Eşti sigură că vrei asta?
Nu asta doresc.
Chiar dacă aş vrea, nu te pot opri.
Este ocazia ta pentru ultima aventură mare.
Ar fi trebuit să ştiu.
Galahad, ai grijă de mama ta.
Domnilor, doamnelor, cavaleri ai curţii.
În curând voi pleca într-o călătorie în căutarea Sfântului Graal.
Am nev oie de un campion care să păzească ţara şi onoarea reginei,
- ...în absenţa mea. - Cer această onoare, sire.
Sper să nu învingi, Gawain. Am nevoie de tine să vi cu mine.
- Trebuia să mă lăsaţi să particip. - Eşti prea bătrân, sir Boris.
Sigur că e, dar eu nu sunt.
Maiestate...
doresc să intervin pentru sir Lancelot al Lacului,
care doreşte să participe.
Aşa să fie, Merlin.
Gawain va lupta contra lui sir Lancelot.
Sir Lancelot al Lacului va avea onoarea.
Este cel mai bun şi mai nobil dintre cavaleri.
- E arătos, nu? - Da.
- Ce ai spus, doamnă? - Nimic.
Maiestate, vă ofer sabia şi viaţa mea.
Este o onoare, brav cavaler.
Drept campion, Lancelot...
Cum e?
Mai bine sau mai puţin, având în vedere că încă nu i-am scos lancea.
- De ce nu? - Avem o neînţelegere.
Profesională.
Dacă să o scoatem răsucind la dreapta sau la stânga.
- Cu ce vă pot ajuta. - Ţineţi-mă de mână, doamnă.
...la dreapta... Nu, e periculos.
Decât să discutaţi atâta, făceţi-o.
Trebuie să discutăm mai întâi.
Aşa e. Aveţi încredere în noi.
Dacă tratăm un om pentru o mână ruptă, de asta va muri.
Destul.
Lancelot, sunt gata.
Fă-o, Gawain.
- La revedere, Merlin. - La revedere, Arthur, să te întorci la noi.
Şi au plecat urmărind vise, umbre...
dar şi dacă le-aş fi spus, n-ar fi contat.
Şi aşa au trecut anii, unul după altul...
...şi după altul.
Domnilor, dacă nu încetaţi cu tremuratul s-ar putea să greşesc şi să vă omor pe toţi.
Ceva mai puţin decât perfect.
Ajunge, Mordred.
Nu trebuie să faci asta, dragule. Înseamnă lipsă de stăpânire.
Şi de ce ai tras în mătuşa Mab şi în unchiul Frik?
Sper că n-a fost nimic personal.
- Nu e personal, te place - Mă întreb ce s-ar fi întâmplat dacă nu mă plăcea.
Termină cu miorlăitul, mamă. Mătuşa Mab înţelege, nu?
Sigur. Doar te puneai la încercare. Vino şi stai cu mine.
Ştii că eşti preferatul meu, dar trebuie să-ţi concentrzi furia.
- Contra lui Arthur? - Da. Totdeauna contra lui Arthur.
Şi contra lui Merlin. Eşti palid.
Nu mănânci destul?
Am deja puterea a zece bărbaţi.
Ascultă-ţi mătuşa. Şi te rog, fă ceva cu părul tău.
Bine, mamă.
Eşti un copil bun.
- Treaba merge încet. - Schimbaţi prea des planurile.
Întâi aşa... Apoi altfel...
- Trebuie să lucraţi mai bine. - Dar cum am putea lucra mai bine?
- Eşti singură, doamnă? - Nu, Merlin este umbra mea fidelă.
- Aşa se cuvine. - De ce nu tu...?
Tu eşti campionul meu.
Când sunt aproape, nu-mi pot controla inima.
- Asta încerci? - E periculos.
- Da... - Doamnă?
Poate ar trebui să-i fim recunoscători umbrei mele.
- Ce e, Merlin? - Pereţii şoptesc, Guinevere.
Nu îi auzi?
NU, ce spun?
Că eşti prea prietenoasă cu Lancelot.
- Şi crezi asemenea şoapte? - Nu, dar v-am văzut privindu-vă.
nu mă interesează părerea altora.
Eu sunt regina.
Tocmai de asta trebuie să ai mai multă grijă, de aşa ceva nu vă pot apăra.
Arăţi minunat.
Ar trebui să sar. Să mă arunc pe stânci.
Aş sări şi eu.
Nu pot trăi fără tine.
Nu pot să cred. Lancelot n-ar putea...
Mătuşică, arăţi foarte mulţumită de sine.
Ce-ai făcut?
E teribil? Vreau să ştiu.
Sunt sigur că e perfect.
Mă asigur că Elaine ştie că Lancelot şi Guinever sunt amanţi.
Absolut delicios.
- Nu-i o cruzime inutilă. - inutilă?
ce înseamnă asta, mamă?
Am uitat. Ce vrea să spună?
Aşa e, o cruzime inutilă.
Dar nu-mi place să mi se spună.
V-am avertizat. Dar n-aţi ascultat.
Ce s-a întâmplat?
Elaine.
Cum a murit?
Cu inima sfărâmată.
Din cauza ta.
Îmi pare rău.
Îi judecam prea aspru.
Vina era şi a mea. Eu îl alesesem pe Lancelot.
Ar fi trebuit să le spun, le-ar fi fost mai uşor.
Veşti bune, doamnă. Arthur se întoarce acasă.
Mulţumesc lui Dumnezeu. A găsit Sfântul Graal?
Nu, şi ce dacă? Vine acasă.
Sfânt Graal sau nu, n-ar fi trebuit să plece.
Merlin e liber, îşi poate trăi viaţa cum vrea.
Da, iar locul lui e lângă tine, fiica mea.
Adevărata ta vocaţie e Merlin.
Dumnezeu nu te vrea dacă iubeşti pe altcineva.
N-ar trebui să spun asta, pe aceste culoare sfinte.
Credinţa este bună, dar dragostea e şi mai bună.
Ai grijă, dragule. Treptele sunt alunecoase.
- Unde mergem? - Pe tărâmul meu. Pe tărâmul magiei.
- Pot crea monştrii? - Da. Dacă vrei.
- Eşti bună cu mine, mătuşă. - O să terminăm cu jocurile.
Arturo se întoarce, am multe lucruri să te învăţ.
- Vine şi mama? - Nu, nu mai avem nevoie de ea.
- unde-l duci pe fiul meu? - E vremea.
Aşa, fără să spună nimic, fără să-şi ia rămas-bun?
- Trebuie să-l pregătesc. - N-o să-l iei, e fiul meu.
- E al meu. - Eu i-am dat dragoste, tu - jucării.
- I-am dat viaţă. - N-o să-l iei niciodată.
Nu...
A fost foarte inteligent, mătuşă.
Dragostea mea...
Dragostea mea.
Frik...dragostea ema...
Sunt tot frumoasă?
Mai presus de cuvinte, iubirea mea.
- Şi eu? - Da...
Mai presus de cuvinte...
- Ai ucis-o. - Poate a alunecat.
Ce contează? Suntem în întârziere, Frik.
- Avem multe de făcut. - Eşti o ticăloasă, Mab.
Sper că Dumnezeu va avea milă de sufletul tău.
De ce dau toţi vina pe mine?
Frik, te las cu mizeria şi durerea ta.
Dar fără puteri magice.
Vei hoinări singur prin lume, ca un om.
Adio Frik, îmi va fi dor de tine. Ba nu, sigur nu.
De ce nu-l omori, mătuşă Mab?
Fiindcă asta ar fi vrut să fac.
Camelot. E terminat.
Sir Lancelot s-a ţinut de cuvânt.
Trebuie să intrăm cu steagurile sus.
Ai dreptate. Ridicaţi steagurile.
Suntem acasă.
- Unde sunt toţi? - Se întâmplă ceva rău.
Ce primire e asta?
Ce se-ntâmplă aici?
Unde e Merlin?
Unde e Lancelot?
Îţi spun eu.
Tu cine dracu' eşti?
Ai zis bine.
Dracul, într-adevăr.
- Nu mă recunoşti? - Nu. Trebuia să te recunosc?
Sunt rănit profund, aici, în inimă.
Deşi nu e chiar punctul meu vulnerabil.
Eu te recunosc, tată. Fiul tău pierdut, Mordred.
- Morgan Le Fey e mama ta. - Nu "este", "a fost".
A trecut într-o viaţă mai bună.
În sfârşit doarme singură.
O mare pierdere.
Acum râdea, acum era dusă...
ca o adiere de vară. În mijlocul vieţii, etc. etc.
- De asta am venit. - Nu înţeleg.
Să-ţi apăr interesele, dragă tată.
Fiindcă, vezi tu, interesele tale sunt interesele mele.
În timp ce erai plecat într-o călătorie spirituală de ridicare a sufletului...
Cum să-ţi explic?
Ai fost trădat.
- Ajunge. - Ba nu ajunge.
Vino aici Merlin şi spune adevărul.
- Tată. - Nu este momentul.
Tată, Lancelot te-a înşelat cu regina.
- Ce? - Sau regina a fost cea care...
te-a înşelat cu el?
Cum o fi fost, ai fost înşelat.
Nu e nici locul nici momentul să discutăm asta.
- E locul perfect. - E adevărat?
Arthur, de-abia te-ai întors. Trebuie să vorbim calm.
- E adevărat? - Da, e adevărat.
N-ai dreptul să fi aici.
Am tot dreptul. Cu toţii avem.
Asta nu-i o problemă particulară.
De ce mi-ai făcut asta? Nu te-ai gândit la mine deloc?
M-ai lăsat singură ani întregi. Tu te-ai gândit la mine?
Tu ai un fiu cu altă femeie. Eu ce-ar trebui să gândesc?
Bun argument.
Calmează-te, tată
uiţi că e o problemă de stat?
- De stat? - Vorbim de trădare, nu?
Nu văd care-i trădarea. M-a înşelat pe mine, numai pe mine.
Nu, sire, este regină şi asta face ca adulterul să devină trădare.
Dar n-o putem condamna la moarte.
Yo creo que sí.
Cred c-ar trebui.
Domnilor. Acesta e un moment în care ar ttrbui să dovediţi clemenţă şi milă.
Dealtfel, chiar religia voastră o spune.
Cel fără păcat să arunce primul piatra.
Eu mă recunosc vinovat, şi cred că şi domniile voastre.
Mărturisesc c-am păcătuit, un pic.
Atunci o iertăm fiindcă e regină, nu?
Nu, fiindcă e om.
Nu, fiindcă e soţia lui Arthur.
Legea e diferită pentru unii, nu e aceeaşi pentru toţi?
Şi atunci? Arthur.
Camelot trebuia să fie altfel.
- Este. - Atunci, dovedeşte.
Merlin, ce să fac?
Până la urmă, legea trebuie respectată.
Guinevere va fi judecată pentru trădare.
Excelentă hotărâre. Dreaptă şi necesară, tată.
- Acum să bem şi să ne distrăm. - Vreau să dispari de la Camelot.
Tată, de-abia am ajuns.
Voiam să fim împreună.
- Dispari. - Imposibil.
Sunt fiul tău drag,unicul tău moştenitor.
- Nu vreau să te mai văd. - Îmbrăţişează.mă, tată.
- Niciodată. - Atunci voi lua ce mi se cuvine.
Gărzi, luaţi-l.
Nu vă ridicaţi, ştiu drumul.
Îmi pare rău, tată, de data asta te voi distruge şi nici vrăjitorul tău de casă nu te va putea salva.
Mab.
Sunt aici.
Mi-ai promis ceva acum mulţi ani.
- Îţi menţii promisiunea? - Da.
ce te-a făcut să te răzgândeşti?
Regele s-a întors şi Merlin poate pleca.
Mi.am dat seama că tot ce vreau e Merlin.
Eşti de acord să trăieşti cu el în locul ales de mine?
Dacă mă faci ca înainte.
Trebuie să te avertizez, nu vei mai putea pleca niciodată de acolo.
- Va veni cu mine? - Va veni.
Atunci, dă-i drumul.
Nu mă pot uita. E păcatul meu, nu al ei.
E prea târziu.
Haide.
Lancelot totdeauna a lăsat totul până în ultima clipă.
Îmi amintesc că n-a făcut nimic bine.
Mulţumesc lui Dumnezeu.
Şi astfel, Lancelot şi regina dispar din povestea noastră şi intră în legendă.
- Ce înseamnăa asta? - Ne-ai păcălit, tată.
O condamni pe regină şi apoi îţi pui vrăjitorul s-o salveze.
N-ai avut nici măcar curajul s-o eliberezi tu.
Adevărat, trebuia s-o fac eu.
- O lege pentru tine şi alta pentru ceilalţi. - Nu putem trăi aşa!
Îi auzi? Ei nu pot trăi aşa.
Îi chem pe toţi să lupte pentru libertate.
M-ai luat prin surprindere, tată.
Ştiu cum este.
Gata cu vorbele.
Cei care cred în dreptate să mă urmeze.
Cine-i acolo?
- Părinte Abad. - Te-am aşteptat toată noaptea.
Nimue a plecat. Ţi-a lăsat un mesaj.
Te aşteaptă la poarta magiei.
- Eşti un mincinos. - Cum poţi spune aşa ceva?
Eşti un mincinos.
Mă bucur că îţi mai aminteşti câte ceva din ce te-am învăţat.
Îmi amintesc tot, şi Frik a fost cel care m-a învăţat.
Nu-mi mai aminti de ingratul ăla.
L-am dat afară, fără referinţe.
Nimue totuşi te aşteaptă lângă ea.
Merlin, nobilii nu te vor lângă noi în războiul cu Mordred.
Spun că dacă vii, mă părăsesc.
Ce vei face acum?
Îmi închid cărţile, îmi rup bagheta, şi mă retrag
Am o viaţă de trăit şi ocazia să o fac.
- Nimue? - Mă duc s-o văd acum.
Te descurci cu Mordred?
Nu-i decât încă o bătălie şi dreptatea e de partea noastră.
Sunt mândru de tine.
Nu-ţi face griji pentru mine. Încă o am pe Excalibur.
Salut.
Merlin, sunt aici.
Uite unde suntem.
Vino.
Stai.
Asta e mâna lui Mab.
Uit-o. Deja ne-am pierdut prea mult timp din viaţă.
Acum avem timp pentru noi. Nu asta ţi-ai dorit întotdeauna?
- Gawain, ce surpriză plăcută. - Lasă vorba, Mordred, şi luptă.
Credeam că îţi face plăcere puţină conversaţie înainte să mori.
Dar fie cum vrei.
Foarte inteligent.
Bună...tată.
E vremea să terminăm cu toate astea.
În sfârşit, suntem şi noi de acord.
Ştii, dacă ai fi trăit,
n-am fi fost o familie fericită.
Ce e, Merlin?
Am auzit un strigăt.
N-aud nimic.
E sunetul bătăliei. Arthur şi Mordred.
N-are de-a face cu noi.
Îmi pare rău, Mordred.
Nu face asta, tată.
Altpăcat, să-ţi ucizi propriul fiu.
Arturo e pe moarte.
Trebuie să plec la el. Mă întorc repede.
Te voi aştepta aici. Întoteauna.
Mă voi întoarce foarte curând. Jur.
De ce nu mi-ai spus?
Am ştiut că n-o voi mai vedea niciodată.
nu pot să te salvez.
Nu muri, Mordred.
Să mor, mătuşă Mab, e ultimul lucru pe care l-aş face.
Vechiul meu prieten.
Ştiam că vei veni.
- Cum a fost ziua de azi? - Am avut şi zile mai bune.
Merlin, du sabia la lac. Nimeni nu trebuie s-o aibă.
Du-te, Merlin, acum.
Stai liniştit, fiule.
Ai fost cel mai bun care ar fi putut-o avea.
Ia-o înapoi, doamnă.
M-ai minţit.
Nu te-am minţit. Ţi-am spus că acolo găseşti răspunsul.
Acolo l-am găsit pe Lancelot.
- Nu era Lancelot, nu? - Era băiatul, Gallahad.
E omeneşte să greşeşti. Şi parte din tine e umană.
Cea mai bună parte. Adio, Merlin.
Sora mea, Mab, a avut dreptate în privinţa unui singur lucru. Când vom fi uitate,
vom înceta să existăm.
Ce faci aici, Frik?
Mă tem că îmi trădez principiile.
Întotdeauna am considerat că e mai bine să fi laş pentru o clipă
decât mort pentru totdeauna.
Şi totuşi iată-mă aici, luptând, şi încă de partea dreptăţii, ceea ce e şi mai rău.
- Şi Mab? - Mi-am dat demisia.
Dacă te duci după ea, vei avea nevoie de ajutor.
- Ştiam că te voi găsi aici. - Ai venit să-mi vezi victoria finală?
- Nu, am venit să-ţi văd înfrângerea finală. - Ai fost mereu un visător, Merlin.
Să vedem: l-ai pierdut pe Arthur, bătălia, unica ta iubire.
Bătălia încă nu s-a terminat.
Nu poţi învinge.
- Puterile îi sunt slăbite... - Ce putem face?
De ce îi dai sfaturi.
Doamnă, după atâţia ani de srviciu credincios...
- Vorbe goale. - Vorbe goale?
Eu am plecat.
Mordred e mort.
Atunci niciunul nu mai are nimic de pierdut.
Lupta e între noi doi.
Te voi distruge, chiar aşa slabă cum sunt.
Poate că puterile îmi slăbesc,
dar asupra oamenilor voi avea putere întotdeauna.
Ce vei face? Îţi vei folosi sabia contra mea?
Nu, Mab, doar te vom uita.
Merlín, ce faci?
Nu ne sperii, nu poţi lupta împotriva noastră,
nu mai ceşti destul de importantă.
Te uităm, regină Mab.
Du-te lângă sora ta, şi rămâi uitată pentru vecie.
Uită-te la mine.
Frik.
Merlín.
Nu mă uita, Merlin. Te iubesc...ca pe un fiu.
Învinsesem. Încercam să surâd,
dar era un surâs al dezolării.
În mine simţeam numai durere, şi o imensă pierdere.
Toţi pe care îi iubisem şi care mă iubiseră, dispăruseră.
Apoi Gallahad s-a întors cu Sfântul Graal.
Primavera a sosit şi pământul a devenit din nou fertil.
Epoca morţii şi a întunericului se terminase.
Şi aşa se termină şi povestea mea.
Acum, dacă povestea mea v-a plăcut vă puteţi arăta aprecierea cum doriţi,
dar mai ales cu bani.
Maestre Merlin, ai mai văzut-o pe Nimue?
Nu, n-am mai găsit-o, nici pe ea şi nici peştera.
Dar magia? Mai poţi face vrăji?
Nu, am spus-o. Şi dealtfel nimeni nu mai crede în lucrurile astea.
Mulţumesc. Am terminat, prietene.
Nu este exact cum îmi aminteam eu.
Frik, tu eşti?
Da, eu sunt.
Trebuie să recunos că te pricepi să povesteşti.
Dar ai omis unele părţi.
Aşa le place, dealtfel nici n-ar fi crezut dacă le-aş fi spus cum a fost în realitate.
Cum te descurci în lumea asta?
Întotdeauna a fost lipsă de gentlemani în lumea asta.
Iar eu am fost totdeauna unul dintre cei mai buni.
Dumnezeule, este sir Rupert.
Când l-am găsit păscând pe câmp, m-a recunoscut.
Băiete, n-ar fi trebuit să fi mort deja?
Nu, e puţină magie şi în mine.
Era să uit, Nimue.
- Ce-i cu ea? - Nimic.
M-a întrebat de tine, ultima oară când am văzut-o, luna trecută.
Nu înţeleg. Ce s-a întâmplat?
Când Mab a dispărut, vrăjile ei şi-au pierdut puterea,
şi Nimue a fost eliberată.
- Unde e acum? - Sir Rupert ştie.
Mulţumesc, bătrâne prieten.
Nu-i nevoie să-mi mulţumeşti. Îmi plac finalurile fericite.
Dragostea mea.
Frik te-a găsit.
Nu credeam că te voi mai vedea vreodată.
Atâţia ani pierduţi.
Ai îmbătrânit.
Şi tu.
- Contează? - Absolut deloc.
Cred că mi-a mai rămas un ultim truc.
Ăsta a fost ultimul. Aici e sfârşitul magiei.