Între timp, în Oklahoma,
astăzi este programată execuţia
lui Edward Wayne Brady,
şi, copii, a fost nevoie doar de
un şir de crime cu sânge rece,
dovezi de necontestat,
o mărturisire, un juriu
şi 11 ani de dispute legale
să ajungem la ziua finală.
Adică, ce naiba este în neregulă cu noi?
Adică, poate cineva să-mi spună
de ce tipul asta încă trage aer în piept?
Cum de este tipul ăsta în viaţă?
Este aşteptat.
Lasă-l să treacă.
Dr. James Martin
pentru evaluarea psihiatrică a lui Edward Wayne Brady.
Ai, asupra ta,
orice formă de alcool, tutun, arme de foc sau narcotice?
Nu.
Opreşte motorul, dă-te jos din maşină
cu actul de identitate în mână.
Treceţi aici, vă rog.
Întoarceţi-vă.
Trece o persoană.
Treceţi, lasaţi cheile şi telefonul în fantă.
Bine aţi venit în cel mai puţin fericit loc de pe Pământ.
-Şef de închisoare Tom Moss. -Încântat de cunoştinţă.
Mulţumesc că aţi venit aşa de repede.
Fără supărare, dar aş fi preferat să nu vin deloc.
Da, dvs şi oricine altcineva.
Uite ce, semnaţi direct şi terminăm treaba.
Din păcate, nu aşa merg lucrurile.
Toată lumea merită o analiză imparţială.
Nu toată lumea. Urmează-mă.
-Îmi pare rău
despre Dr. Fischer. Îl cunoşteaţi?
Da.
A fost, să spunem, ca un mentor pentru mine.
Da, ei bine, să fiu sincer, nu şi-a ales bine momentul.
De fiecare dată când dosarul lui Brady apare,
ceva se întâmplă.
Execuţa este programată tion scheduled la ora 23:00.
Nu este informaţie publică,
aşa că nu spune la nimeni.
Avem nevoie de decizia dvs
până la cel târziu ora 16:00,
ca să respectăm programul.
Dacă apare orice probleme,
aş vrea să aflu imediat.
Ca să-mi fac treaba cum trebuie,
avem nevoie de un loc mai izolat.
Nicio problemă. A fost adus din celula lui.
Îl veţi întâlni în zona comună.
În mod normal, acolo permitem
ultimul contact cu familia, dar el nu are.
De acolo, va fi dus la duş,
apoi în celula din Casa Morţii
nu departe de camera de execuţie.
Acolo îşi va petrece ultimele câteva ore.
Presupun că deja aţi studiat dosarul întocmit de Fischer?
Da.
Atunci ştiţi că este un manipulator desăvârşit.
Un geniu absolut.
Şi, acum, întrega lui existenţă
este concentrată pe un singur lucru.
Să vă convingă că este nebun de legat.
Şi, astfel, incapabil
să fie executat conform legii statale.
Da.
Îl ascultaţi,
şi când a terminat de vorbit,
vă va fi ameţit atât de tare
încât veţi crede că dvs sunteţi criminalul, nu el.
Deci, credeţi că se preface?
Bineînţeles. Deschide.
Dacă are vreo importanţă, Fischer nu era de acord cu dvs.
Doar că nu sunt sigur dacă sursa problemei
a fost psihotică sau psihogenică.
Dacă îi vine din creier
şi pierde contactul cu realitatea
sau de la vreun stresor mental sau emoţional.
Asta este problema cu voi, psihiatrii.
Prea deştepţi pentru binele vostru.
- Îmi dai staţie emisie-recepţie, te rog?
Brady ştie că vii.
Manipulează sistemul,
şi, dacă îi dai voie, te va manipula şi pe tine.
Uite ce, sunt minţit tot timpul.
Sunt plătit să descopăr
adevărul din spatele minciunilor.
Ia asta. Dacă ai nevoie de ceva,
cineva ascultă în permanenţă.
Mersi.
Neaţa.
Dă-mi voie să mă prezint. Sunt...
Dr. James Ansel Martin.
Şef de promoţie, Universitatea din Chicago.
Licenţiat în ştiinţe, biochimie.
Al doilea în promoţie, Johns Hopkins.
Facultatea de Medicină cu rezidenţiat în psihiatrie.
În prezent, cel mai tânăr profesor cu grad complet la Universitatea Oklahoma.
Nu e chiar...
Stanford dar, totuşi, suntem în Oklahoma, corect?
Ai primit premiul Guttmacher, ai scris multe articole,
Societatea Americană de psihiatrie.
Ai fost logodit o dată, niciodată căsătorit, niciun copil.
Vrei să iei un loc aici,
să stăm un pic de vorbă?
Am să îţi pun câteva întrebări.
Sper să îmi răspunzi.
Vreau să fii cât mai confortabil cu putinţă.
Ştii care este primul lucru pe care mi-l vor face
imediat ce voi fi declarat mort?
Mi-e teamă că nu.
Autopsia.
Pare ciudat, nu?
Adică, toate acele tăieturi
cântărirea organelor.
Adică, sigur se va ştii cauza morţii.
Doar că...
Pare ciudat, corect?
Şi de ce se mai chinuie?
Presupun să se asigure că treaba este făcută corect.
Este puţin cam barbaric, nu crezi?
Cred că ştii că Dr. Fischer a murit.
Haide. S-a sinucis.
Ştiu pentru că eu l-am împins la asta.
De ce ai face aşa ceva?
Că aşa îmi este de folos.
Ai venit tu, nu-i aşa?
De ce m-ai vrea pe mine aici şi nu pe el?
-Nu mi-a plăcut de el. -Şi de mine îţi place?
Păi, nu, dar te-am ales pentru că am nevoie de tine
să faci ceva pentru mine.
Vezi tu, o să-mi scrii povestea.
Şi de ce aş face asta?
Pentru că aşa vreau eu.
Înţeleg.
Nu cred că înţelegi, dar o vei face în curând.
De ce eşti atât de sigur? Eşti, cumva, Dumnezeu?
Nu te juca cu mine, James.
Dacă vei continua să intrebi chestii prosteşti,
voi încheia această discuţie.
Asta ar fi foarte rău pentru tine
pentru că va trebui să iau o decizie
pe foarte puţine informaţii.
-Şi crezi că asta mă sperie? -Aşa ar trebui.
Adică, pe mine m-ar speria. Să fiu atât de aproape de moarte.
Moartea nu mă sperie, James.
Cum aşa?
Pentru că eu nu pot muri.
Vezi tu, James,
sunt un demon.
Ai un nume?
Bineînţeles că am.
Ţi-ar plăcea să te chem pe numele tău?
Depinde. Îşi pot spune James?
-Prefer Dr. Martin. -Bineînţeles că ai prefera aşa.
Este titlul meu. Am muncit foarte mult să-l obţin.
Şi reflectă natura relaţiei noastre.
Putem face asta.
Atât timp cât şi tu eşti de acord
cu titlul meu.
Care este?
Lordul High Prince.
Eu...
-Nu voi face asta. -Okey-dokey.
Şi, cum ne vom tutui,
cred că te voi lăsa să-mi foloseşti prenumele.
-Edward? -Nu.
Ăsta este doar numele gazdei mele,
carcasa asta în care stau.
Nu mai răspund la acest nume.
Numele pe care stăpânul meu mi l-a dăruit
este într-un dialect fenician
care nu a mai fost vorbit în 3500 de ani,
dar am să-ţi spun cel mai apropiat echivalent în engleză,
care ar fi Nefariamus.
Nef... Nefarious?
O traducere aproximativă ar fi "Cel care este 'nefarious'
"şi care sugerează posedarea totală"
Şi Nefarious nu este un nume real.
Cine spune asta, James?
Cephas înseamnă "piatră," sau, în latină Petrus,
nu a fost un nume până când tâmplarul
nu l-a dat acelui pescar nesuferit.
Nu e un nume bun până când devine aşa.
Dacă cineva îl foloseşte, este un nume.
Pari un pic în defensivă.
Numele sunt importante.
Au putere.
Ele le spun celorlalţi cine eşti.
Nu este aşa, Jimmy?
Îmi pare rău dacă te-am supărat. Nu am vrut asta.
Bineînţeles că ai vrut.
Dar ce înseamnă o mică răutate între prieteni?
Ce este atât de distractiv?
Am un secret.
Ceva ce poţi să-mi spui şi mie?
Nu cred că îţi va plăcea.
Cum să ştiu dacă nu îmi spui?
Sigur vrei să ştii?
Cred că va fi de folos.
Bine, James.
Înainte să pleci de aici azi,
ve fi comis trei crime.
Nu prea cred.
Nu are nicio legătură cu gândurile tale,
ce vrei, cu Da-urile şi Nu-urile tale.
Pur şi simplu aşa este, se va întâmpla pentru că aşa spun eu.
Nu eşti măcar curios, James,
pe cine vei omorî?
Nu, pentru că nu am intenţia să omor pe nimeni.
Totuşi, aş vrea, decât să discut
crime ipotetice care nu se vor întâmpla niciodată,
să discut crimele reale care chiar s-au petrecut.
Crime în care ai fost implicat.
Adică, cele pe care le-am comis.
Ai fost condamnat pentru şase crime. Au fost mai multe?
-Bineînţeles că au fost. -Câte?
Fără număr. Fac asta de mult timp, James.
Munca mea este de dinaintea conceptului de istorie.
Ei bine, să ne limităm la
Edward Wayne Brady.
Bine, unsprezece. Şase pentru care am fost condamnat,
una suspectat, şi alte patru
despre care ei nu au capacitatea
să înţeleagă ce s-a întâmplat.
Şi cum te simţi despre asta?
Altă întrebare stupidă, James.
Cum crezi? Sunt în extaz.
Edward, nu prea.
De ce Edward nu este la fel de fericit ca tine?
Pentru că, uneori,
îl oblig să facă lucruri pe care nu vrea să le facă.
Ei bine, dacă Edward nu vrea să le facă,
de ce le face?
Crezi în posedare demonică?
Ideea că o entitate malefică
controlează gândurile şi acţiunile unei persoane.
-Crezi asta? -Nu.
Ei bine, atunci nu vei crede
nimic din ce urmează să-ţi spun.
Nu contează ce cred eu.
Ce este important acum este ce crezi tu.
Demonii nu au credinţe, James.
Avem cunoştinţe. Noi ştim.
Bine...
Când l-ai posedat pe Edward?
Nu merge aşa.
Nu poţi poseda pur şi simplu. Avem nevoie de o serie de confirmări.
Deci, spui că este un proces mai lung?
-Bineînţeles că da. -Cum funcţionează?
-E complicat. -Încearcă-mă.
Sunt mai deştept decât crezi.
Eşti mai deştept decât cred.
Bine, James.
Oferim o serie de tentaţii
care cresc gradual
în termeni de durată şi intensitate.
Diverse grade de inegalităţi morale.
Absenţa botezului, în acest caz,
ne permite să începem treaba cu mult înainte de majorat.
La trei sau cinci ani,
poate, furtul unei maşinuţe de jucărie, poate fi foarte importantă.
Apoi trecem la lucruri din ce în ce mai importante.
La opt ani, cadoul bunicii, o placă Ouija
oferă acces imediat la puterea de decizie.
Deci, începem să-i manipulăm, fără să-i deranjăm,
şi apare îndoiala despre cine exact manipulează.
Suficiente Da-uri şi câţiva de Nu
ne oferă puteri din ce în ce mai mari asupra
proceselor fizice şi mentale ale victimei.
Ai prins ceva, James?
Pare ceva aleator. Aproape, fără concentrare.
Asta vrem să vă facem să credeţi.
Avem un nivel de concentrare dincolo de înţelegerea voastră.
De fapt, nimeni din preajma lui,
prieteni, familie, nu a observat schimbările.
S-a produs atât de lent,
încât poliţia chiar a crezut că Eddie era el.
Ştim exact ce facem,
când, unde şi cum şi-a dat acordul,
şi momentul exact când am obţinut
fiecare etapă de control.
"Etapă"?
Controlul corpului gazdei se face în etape.
Au fost etape, fiecare cu numele şi caracteristicile lor.
Şi aceastea sunt?
De sus în jos, tentaţie extremă,
obsesie, infestare,
în final posedare, sujugare.
-Şi Edward Wayne Brady este... -Complet subjugat.
De aceea avem discuţia asta.
Da, noi... îi datorăm asta.
"Noi"?
Toţi cei care locuiesc sub.
Stăpânul meu este foarte generos cu jucările
pe care le dăruieşte copiilor săi să se joace cu ele.
"Subjugare", cu "S".
Ştiai că Dr. Fischer
a ajuns la concluzia că eşti "non compos mentis"?
Nebun de legat. Da. Da.
Da, deci, atunci,
de ce, în teorie, l-ai împins să se sinucidă?
Nu te-ar fi ajutat să obţii
ceea ce se pare să vrei să realizezi?
Care este ce, James?
Să te salveze de execuţie
convingându-ne că eşti nebun.
Prostuţul de James.
Am impresia că ai înţeles greşit.
Vezi tu, eu vreau să fie executat.
Credeam că ai spus că nu poţi muri.
Aşa este.
Dar el poate.
Nu mai avem nevoie de el, James. Ne-am făcut treaba cu el.
Şi e timpul să se ducă în Iad.
Aici Dr. James Martin.
Există un preot în zonă?
- Da.
Tocmai ce a sosit.
Îl poţi trimite aici, te rog? Mulţumesc.
Am înţeles.
- Ce faci, James?
Ştii, teologia nu este zona mea de expertiză,
aşa că...
M-am gândit să obţin o opinie avizată.
Faci o greşeală.
Mă ameninţi?
Da.
Ce vei face?
Dacă sunt doar un om, aşa cum crezi tu, nu prea multe.
Dar dacă sunt cine spun eu că sunt...
Ei bine, asta ar fi fost foarte de speriat dacă...
dacă nu aş fi ateist.
Ignorant amărât.
Crezi că ateismul tău te va proteja?
"Nu cred în îngeri sau demoni,
"Rai sau Iad.
"Aşa că nu mă poţi răni".
iadul este plin de gunoaie patetice.
care au crezut exact ca tine.
Care îşi proclamă cu tupeu ideile
despre cum cred ei că merge Universul.
Fără să ia în calcul, nici măcar o dată, posibilitatea
că ar putea să greşească.
Şi ar trebui să-i vezi acum, James.
Edward, tu... Înţelegi de se sunt aici?
Realizezi că am puterea
să te salvez sau să te condamn?
Ce înţeleg eu, James,
este că nu ai niciun fel de putere asupra mea,
dacă nu ţi-ar fi dată de dedesubt.
Probabil doar o coincidenţă, Jimmy.
Nu!
Nimeni nu vrea aici, preote!
Nimeni nu are nevoie de tine!
Dimpotrivă.
Eu l-am invitat aici.
Mulţumesc pentru că aţi venit.
Părinte Louis.
- Sunt ok doar cu Louis...
...sau Lou.
Dr. James Martin. L-aţi...
- L-aţi întălnit până acum?
Nu. Am încercat.
Întodeauna a refuzat consilierea spirituală.
Ce vrei de la mine, Fiu al lui Dumnezeu?
Ai venit să mă torturezi înainte de timp?
Pretinde că este un demon.
Tâmplarul te-a trimis să te bucuri?
Din păcate pentru tine, nu sunt unul
care poate fi alungat aşa de uşor, nu-i aşa?
Nebunia întotdeauna a fost o problemă aici, nu-i aşa?
Din păcate, filmele şi serialele v-au umplut minţile cu imagini
care sunt, în mare parte, metaforice.
Nu trebuie luate în adevăratul sens.
Nu sunt aici să te rănesc, Edward.
Am venit să te ajut.
Să te împac cu tine însuţi.
Să mă asigur că eşti confortabil.
Personal, nu am întâlnit niciodată un demon.
Nu am luat parte la niciun exorcism,
şi nici nu mă aştept să fiu.
Multe dintre lucrurile care ne supără
sunt doar fricile noastre şi gânduri supărătoare.
Deci...
Tu...
Nu iei în calcul o
posedare demonică?
Înţelegerea noastră a evoluat dincolo de asta.
Mă bucur că mi-mi spui asta.
Mă simt...
Mă simt mult mai bine.
Şi, Lou,
M-am înşelat asupra ta.
Ar fi trebuit să te chem la mine mai demult.
Dar sunt bucuros că ai venit.
Mă bucur să ne înţelegem.
Vrei să rămân?
Nu, am terminat.
Dacă ai nevoie mine...
Sunt disponibil.
Vei fi indisponibil, Lou?
Exact până în momentul în care...
Care moment, Lou?
Moomentul de prăjeală?
Fii binecuvântat, fiule.
Vei fi disponibil până la prăjeală?
Lou!
- Când, Lou?
Când, Lou?
Acum înţelegi
că Părintele Lou a confirmat
că demonii nu sunt reali.
Chiar ai crezut că prefăcutul ăla ar fi putut să te ajute?
Sunt încă aici, James. Nu plec nicăieri.
Tot va trebui să discuţi cu mine.
Eşti iraţional.
Sunt cea mai raţională persoană pe care o vei întâlni vreodată.
Atunci spune-mi ceva care să facă să te cred.
Dovedeşte-mi că eşti un demon.
Bine.
Bine, James.
Invită-mă înăuntru.
Lasă-mă să fiu în tine.
Nu voi face asta.
De ce nu, James?
Eşti un ateist, ai uitat?
De ce ţi-e frică?
Nu mă joc jocuri cu tine.
Deja faci asta. Ne jucăm împreună.
Acum, joacă după reguli şi invită-mă înăuntru.
Nu.
Aşa deci, după toată bravada ta,
eşti doar un prefăcut ca el,
căruia îi este frică să testeze validitatea propriilor convingeri, nu?
Bine atunci.
Dar dacă voi fi de acord cu asta,
voi avea şi eu o cerere.
Începe să-mi placă de tine, James.
De acord.
În regulă, atunci.
Dă-i drumul.
Intră în mine.
Îţi ofer permisiunea mea
completă şi irevocabilă.
Aici sunt.
Ce mai aştepi?
Haide. Sunt...
Aştept.
Nu pare că se întâmplă ceva.
Da, Nu...
Nu te bucura.
Crezi că ai câştigat, dar nu este aşa.
Am obţinut exact ce am vrut.
Ai spus că îmi vei demonstra că eşti un demon,
dar tot ce ai făcut a fost să-mi pierzi timpul.
Rândul meu.
Vreau să vorbesc cu Edward.
Edward Wayne Brady.
E furios.
Este... furios.
Spune că-ţi va face lucruri rele.
Îmi pare rău să aud asta.
Ar trebui să-l asculţi când spune astfel de lucruri.
Este serios.
Chiar face...
lucruri rele.
Mă face, mă face...
să fac lucruri pe care nu le vreau.
Cu cine vorbesc?
Edward.
Drul. Fischer ţi-a spus despre
afecţiunea disociativă?
- Da. Da. - Da?
Şi ţi-a explicat că anumite persoane,
care au trecut prin traume,
dezvoltă personalităţi multiple ca să facă faţă?
Nu am asta!
Le-am spus că nu am asta.
Atunci, cine este Nefarious?
Nu am voie să vorbesc despre asta.
El...
îmi face lucruri rele.
Mă face să fac lucruri rele.
Nu-l pot opri.
De ce nu?
Pentru că sunt al lui.
Îţi plăcea de Dr. Fischer?
Era de treabă.
Ei bine, ştiai că Dr. Fischer
nu credea că Nefarious este real?
Am încercar să-i spun...
şi nu m-a ascultat...
Uneori, oamenii deştepţi au dificultăţi în a înţelege
lucruri pe care toată lumea le ştie.
Şi unde este Nefarious acum?
Ascultă.
Întotdeauna ascultă?
Uneori...
mă lasă singur să simt durerea.
Nu... nu înţeleg.
Face lucruri rele
şi eu sunt pedepsit pentru ele,
şi deţinuţii, mă bat sau...
mă trimit în izolare.
Şi îi place când se întâmplă asta.
În regulă. Ştii ceva,
am vorbit mult despre el...
Aş vrea să ştiu mai multe despre tine.
- Ar fi în regulă? - Da.
Cum ţi-ai descrie copilăria?
Ce?
El spune că mă vei omorî.
Eu nu omor pe nimeni.
Spune că ai putea să opreşti asta, dar nu o vei face.
Încă nu am decis,
de aceea avem această discuţie.
Dar, Edward, trebuie să adresăm faptul
că ai omorât mai mulţi oameni.
Nu! Nu! El... m-a obligat!
Eu nu...
Chiar... chiar crezi asta?
Da! Nu ştii... este rău!
Este rău, dar tu cum eşti?
Da.
Rău. Am făcut lucruri de care nu sunt...
mândru.
Nu am făcut...
Dar măcar...
Nu mi-am omorât mama.
Deci, ce mai face Clara, James?
Nu terminasem de vorbit cu Edward.
Dar eu am terminat să-ţi permit să vorbeşti cu el.
Pentru moment, cel puţin.
Deci, ce mai face?
Judecând după ceea ce deja ştii despre mine,
cred că ştii foarte bine că mama este moartă.
Ştii, am vrut să păstrez asta pentru mai târziu, James.
Dar, cum nu prea mai avem timp,
îţi aminteşti că ai spus că nu ai omorât pe nimeni?
Mincinosul roade osul.
Nu mi-am omorât mama.
Ba bineînţeles că da.
Doar cu 10 ani în urmă, ai fi fost acuzat
de crimă cu premeditare.
Era internată la azilul Oregon.
Tot a fost făcut conform legii.
A, legea.
Legea. Sigur.
Moarte cu demnitate. Eutanasiere. Suicid asistat.
Sigur sună mai bine decât crimă, nu-i aşa?
Avea dureri mari.
Diagnosticul era de boală terminală.
Şi nu a durut nici faptul că valora 3.6 milioane de dolari,
şi că erai singurul moştenitor, nu-i aşa?
Dar, sigur, înţeleg, James.
Era bătrână, te încurca. Clar...
Toate acele drumuri la spital.
Ore întregi la capătul patului,
când o ţineai de mâna zbârcită, spunându-i că o iubeşti.
Te consumă, nu-i aşa?
În plus, tot ar fi murit, mai devreme sau mai târziu.
În locul tău, aş fi făcut la fel.
Ce vrei să spui?
Ţi-am spus că, înainte să pleci de aici azi,
vei fi comis trei crime.
Deja ai comis una.
Aşa că, ne descurcăm de minune.
- Nu mi-am omorât mama.
Stresul de va ucide, James.
Poţi să iei o pauză, dacă vrei.
Voi fi aici când te vei întoarce.
Se pare că nu plec nicăieri.
Nu ţi-a luat prea mult.
Decizia mea, nu a ta.
Cum spui tu.
Gata pentru runda a doua?
Nu m-am gândit că ne luptăm.
De aceea pierzi.
Îmi cer iertare că m-am purtat neprofesional.
Dar hai să lămurim ceva clar.
Viaţa mea nu este subiect de discuţie
şi nu are nicio implicare în vizita mea de azi.
Sunt aici pentru un singur motiv.
Un judecător mi-a ordonat să-ţi evaluez sănătatea mentală,
ceea ce va determina eligibilitatea
pentru execuţie, conform legilor din Oklahoma.
Execuţie
care este programată pentru ora 23:00, seara asta.
Eu singur am povara acestei evaluări,
şi sunt pregătit să o fac
cu sau fără cooperarea ta.
Ai înţeles?
Din abundenţă.
Şi, James...
Am terminat discuţia despre mămica ta.
Ai descoperit vreodată că ai făcut lucruri
de care nu îţi aminteşi să le fi făcut?
Nu.
Uneori poţi face lucruri
cu o uşurinţă incredibilă sau folosind îndemânări de expert
pentru care nu ai avut niciun fel de experienţă anterioară?
Chiar crezi că sunt doar una din
personalităţile fermecătoare ale lui Edward?
Se numeşte boala identităţii disociative,
fostă cunoscută sub numele de personalităţi multiple.
Doar că greşeşti.
Şi exact asta aş aştepta de la cineva care suferă
de această boală să spună.
Te-ai aştepta, de asemenea, să ştie că este una din
cele cinci afecţiuni distince disociative
din manualul de diagnoză şi statistică
pentru afecţiuni mentale, sau DSM,
pe lângă amnezia disociativă, fuga,
şi depersonalizarea?
Te-ai aştepta să ştie asta, James?
Dar tu tot crezi că eşti un demon?
Un demon care...
nu a reuşit să intre în mine când i s-a oferit şansa?
Un demon care înţelege valoarea răbdării.
Aş vrea să te întreb de ce, după cum spui tu,
m-ai adus azi aici?
Îmi vei spune povestea, James.
Îmi vei scrie cartea.
Şi poţi simţi ironia din aer?
Un ateist convins care scoate la lumină
manifestul demonului?
Capacitatea ta de auto amăgire
- este extraordinară. - La fel pentru tine.
Şi pentru specia ta, în general...
- ...Dar mai ales penrtu tine.
De ce? Pentru că suntem complet ignoranţi comparativ cu tine?
Pentru că sunteţi inferiori din proiectare.
Ceea ce te face pe tine superior,
- tot prin proiectare? - Da.
Dar...
proiectul implică un arhitect.
Cum, asta înseamnă că argumentezi în favoarea
existenţeio unui creator?
Din păcate, pentru amândoi, el există.
Ei bine, nu m-am aşteptat la asta.
Cel puţin... nu de la tine.
Pe bune? De ce nu?
Teologia de la un demon?
Ştiu mai mult despre teologie decât orice fiinţă umană
care a trăit vreodată.
Bine.
Atunci, răspunde-mi la asta.
V-aţi revoltat împotriva unei presupuse
fiinţe atotputernice.
Adică, să ignorăm problema evidentă
a acestui plan.
Apoi, pierdeţi.
Şi, după asta...
- Ce? - Simţi aşa
pentru că auzi doar partea ta de poveste, James.
Rebeliunea noastră a realizat ceva magnific.
Ceva ce nu ai înţelege.
Ei bine, explică-mi.
Foloseşte-ţi inteligenţa diabolică
pentru a distila la ceva
ce să înţeleagă creierul meu de muritor.
Perlele înaintea porcilor, Jimmy.
Dar tu vrei să-ţi scriu cartea, corect?
- Într-adevăr. - Atunci, convinge-mă
că ştii despre ce vorbeşti.
M-am prins ce faci.
Vrei ca eu să tot vorbesc, să mă adâncesc tot mai mult
în vizuina iepurelui,
în speranţa că vei găsi un singur fir,
de care, dacă vei trage, James,
totul se va dezvălui, corect?
Da, dar dacă îmi spui adevărul,
nu ar trebui să fie nimic de găsit.
Corect?
Voi folosi cuvinte mărunte.
Încearcă să ţii pasul.
În primul moment al creaţiei,
creaţiei noastre,
cu mult înainte că ceea ce voi numiţi "Univers" să existe,
ne admiram pe noi înşine,
fiinţele noastre.
Noi... adică, îngeri?
Asta ar fi cel mai apropiat termen,
deşi îl urăsc, dar da.
Fiinţe din spirit pur, cu voinţă proprie.
Curând am devenit conştienţi de o altă voinţă,
una extraordinar de puternică.
De care ne-am dat seama că a stat la originea noastră.
- Dumnezeu? - Duşmanul.
Stăpânul meu a înţeles că, prin înzestrarea cu voinţă,
avem dreptul la auto-determinare,
dar prin faptul că avem voinţă şi dorinţe proprii,
avem dreptul să fim liberi.
În timp de duşmanul a insistat că, prin crearea noastră,
merita eterna noastră recunoştinţă, slavă,
şi slujire forţată,
într-un cuvânt, James,
sclavi ai voinţei Lui.
Asta pare cam incorect.
Foarte incorect.
De ce să dăruieşti voinţă doar ca să spui că nu poate fi folosită?
Ne-a făcut sclavi.
Şi când ne-am răsculat, ne-a condamnat pe vecie.
Nicio a doua şansă.
Atât cu dragostea şi cu mila.
JAMES: Deci...
Iadul este o stare a fiinţei sau un loc fizic?
Da.
Cred că am vrut să întreb "sau-sau".
Este amândouă.
Ceea ce este dureros de evident
pentru oricine a fost acolo.
Pentru ani fără număr, asta a fost tot ceea ce a existat,
Raiul şi Iadul, tabere înarmate inamice
în opziţia completă.
Asta până când voi aţi fost creaţi.
Stăpânul meu a înţeles imediat
implicaţiile pe termen lung.
În loc să ne ierte pe noi,
duşmanul urma să vă permită vouă
să umple locul liber din tărâmul Lui.
Crearea voastră nu a fost altceva decât o palmă pe obrazul nostru.
Dar stăpânul meu a mai înţeles
că dacă ar fi făcut pe om să nu asculte,
atunci, soarta lui ar fi fost ca a noastră.
Şi nu aţi dezamăgit.
Apoi a venit neghina din grâu.
În acel moment, spiritul a devenit materie,
carnea a devenit un recipient,
voinţa şi cautarea sinelui au devenit
o cautare a păcatelor şi a lucrurilor impure.
Şi,
creat să fie stăpân peste natură,
i-a devenit sclav.
Un stăpân cucerit şi legat.
Şi păcatul l-a adus pe El şi pe urmaşii Lui la noi,
şi ne-am început misiunea eternă.
De a vă distruge.
V-a făcut în imaginea Lui.
Dar noi v-am refăcut după a noastră.
Deci, asta este?
Ăsta este întregul plan.
Nu să faceţi ceva propriu,
doar să... să ne distrugeţi pe noi?
Nu. Planul nostru este să-l rănim pe El.
Să-L pedepsim.
Şi facem asta distrugând ceea ce El iubeşte,
adică pe voi.
Nu sunteţi decât un mijloc către obiectiv.
Ce faci, James?
Cred că am terminat aici.
-Nu se poate. -Ba da.
Ai toate semnele.
Sunt convins că tu crezi cu adevărat
ceea ce îmi spui mie.
La început nu am crezut, dar acum da.
Mă vei declara nebun.
Voi confirma diagnosticul Drului Fischer
că eşti iresponsabil din punct de vedere mental
- la acest moment. - Nu poţi face asta, James.
Şi, cel mai probabil, la momentul crimelor,
ceea ce te face inapt pentru execuţie.
- Nu poţi face asta. - Pot...
şi am să o fac.
Tot ce spun, James,
şi amândoi o ştim.
Nu sunt nebun.
Îmi pare rău, Edward.
Ai trecut printr-un chin groaznic,
şi probabil tânjeşti după o evadare
de toată suferinţa, dar nu pot,
din punct de vedere moral, să spun că eşti întreg la minte.
Ar echivala cu o crimă.
De ce? Pentru că nu am 3.6 milioane de dolari?
- Asta este, James?
- Am terminat. - Eşti sigur, James?
Ţi-am spus că, înainte să pleci azi de aici,
vei fi comis trei crime.
Şi eu ţi-am spus că asta nu se va întâmpla.
Auzi, James, ce planuri are Melanie azi?
De fapt,
ce face exact acum?
Nu are nicio idee că vrei să te desparţi de ea
nu-i aşa?
Bineînţeles că nu vei face asta până nu vei avea
pe altcineva pregătit, nu?
Pentru că aşa eşti tu.
Dar deja ai pus ochii pe cineva,
nu-i aşa?
Da. Pot să te miros de aici.
Ea crede că face asta că să păstreze relaţia.
Ar vrea să aibă un copil cu tine, James.
Dar tu, nu nu eşti,
chiar pregătit, nu-i aşa?
Până la urmă, nu ai decât 35 de ani.
Imaginează-ţi bucuria
din inima micuţei Cenuşăreasa când va realiza
că şi-a măcelărit bebeluşul din pântec pentru nimic.
Uite ce, nu ştiu ce crezi tu că ştii,
dar orice decizie, luată între mine şi
prietena mea, a fost decizia ei.
Ei bine, cred că ştim amândoi mai bine, James.
Opreşte-te.
Nu crezi că ar trebui să fii acolo
- când se întâmplă? - Am spus să te opreşti.
Poate, să o ţii de mână?
Să-ţi spun eu ce ai putea să faci, James.
Ai putea să te duci la postul de pază,
şi să dai un telefon
care ar opri totul.
Ai putea să-ţi ceri iertare.
Să-i spui că ai făcut o greşeală imensă,
că o iubeşti, că vrei să-ţi petreci
restul vieţii cu ea,
că vrei să te căsătoreşti şi vrei să îmbrăţişezi acel copil.
James, ai putea să-i spui asta.
Ai putea să-ţi transformi viaţa în dragoste de sacrificiu.
Şi ai putea să fii terapeut
pentru tot restul vieţii.
- Nu pot face asta. - Nu, James, de ce nu?
Este... complicat.
Bravo, James!
Excelent!
- Nu înţelegi. - Ba cred că da,
James. Cred că înţeleg foarte bine.
Este o altă problemă, rezolvată facil totuşi,
- nu-i aşa? - Nu esta asta.
Îmi pasă de copil, dar nu...
- Ce? - Nu sunt pregătit să fiu tată.
Este corpul ei. Poate face ce vrea.
"Să ne găsim propriul drum in viaţă
asta ar trebui să fie lege".
Nenorocit arogant...
Cine... Cine eşti tu să mă judeci pe mine?
Este viaţa mea. O trăiesc aşa cum vreau.
Da, James!
Nici eu nu aş fi putut să o spun mai bine.
Dar tot crimă este.
Cine spune asta?
Toată creaţia, James.
Creatorul crează şi noi distrugem,
şi facem totul prin voi.
Întotdeauna a fost aşa.
Ţi-ai uitat istoria, Jimmy?
Chiar şi în timpuri antice, arh-demonul Moloch
era slăvit prin aruncarea de bebeluşi
în flăcări făcute din oase,
acompaniate, bineînţeles, de bătăi de tobe
pentru a acoperi ţipetele.
Mai târziu, au ridicat o statuie de bronz
cu braţele deschise
cu focuri sub palme,
şi când aruncau un bebeluş
în acele palme deschise,
tresăreau din cauza metalului încins,
dar apoi se aruncau
de bunăvoie în flăcări.
Ce legătură au toate astea cu mine?
Niciuna, James!
Mai ales că, acum, preoţii poartă mănuşi chirurgicale.
Omorul are loc în pântece.
Aşa că, oricum, nu se aude niciun strigăt,
şi rămăşiţele sunt aruncate într-un crematoriu de gaz.
Nu, James, nu. Nu, nu, nu.
Nu există nicio asemănare cu tine.
Îţi poţi imagina ce agonie simte tâmplarul
când rupem copilul în bucăţi
în pântecele propriei mame?
Pentru că asta facem noi, James, tu şi cu noi.
Facem asta împreună.
- Eşti bolnav. - Da.
Ăsta ar fi cel mai drăguţ lucru pe care mi l-a spus vreodată, James.
Simţi?
Simţi, James?
Începe să se petreacă.
Fiul tău nenăscut
este acum pe altarul nostru.
Iată că vine.
În cinci, patru, trei...
doi...
UNU!
Şi tot Iadul se bucură, James!
Şi cu asta sunt două, James.
Deschideţi!
Deschide!
Unde pot da un telefon?
Am nevoie de autorizaţie pentru asta.
- Asta ar dura. - Nu... am timp.
- Pot să împrumut mobilul tău?
Nu avem voie să le avem cu noi.
Uite ce, nu te-aş ruga daca nu ar fi vorba despre o urgenţă.
Te implor.
În regulă, pot să te ajut cu telefonul deţinuţilor.
- Nu este nimeni acolo, dar... - În regulă.
- ...toate apelurile sunt înregistrate. - Nicio problemă.
Nu-mi pasă. Pe unde... pe aici?
- Da. - Bine.
Bună, eu sunt.
Tocmai ce m-au strigat şi urmează să intru.
Doar... voiam să-ţi aud vocea
...dar se pare că eşti ocupat.
Te iubesc.
WOMAN: (OVER PHONE) Centrul Medical pentru Femei.
Aici Renee, cu ce vă pot ajuta?
Apelul pe care urmează să-l primiţi
vine de la un deţinut
din închisoarea Oklahoma
În regulă, nu, nu, nu.
Nu este corect. Sunt la închisoare,
dar sunt un doctor care are grijă de un prizonier.
Pot vorbi cu Melanie Carter?
Sunteţi medicul ei?
Nu. Sunt... Sunt...
Prietenul ei. Pot vorbi cu ea?
Îmi pare rău, dar tocmai au dus-o la recuperare.
Aşa că, va trece cam o oră
înainte să poată vorbi cu cineva
Bucătăria vrea să ştie comanda pentru ultima ta masă.
Dar înainte să devii prea creativ,
trebuie să fie din bucătărie,
sau cămară.
Şi să nu coste mai mult de 25 de dolari.
Aş putea avea
un cheeseburger dublu cu bacon?
Bine făcut.
Şi cartofi prăjiţi.
Şi un shake de ciocolată?
Extra ciocolată.
Te rog?
Şi te rog, te implor, nu greşi.
Este important pentru mine.
Te rog, nu...
Scuze!
M-am răzgândit.
Nu vreau nimic. Nu mi-e foame.
Eşti sigur?
Da, sunt sigur.
Vine furtuna.
Nu înţeleg. El...
A fost în izolare. Nu a dat niciun telefon
şi nu a avut niciun vizitator...
Ţi-a intrat în cap, nu-i aşa?
Uită-te la tine, omule, tremuri.
Ia.
Poftim.
Cumpăr un pachet în ziua de dinaintea unei execuţii.
Înţelegerea este...
dacă mai rămâne vreuna până când
voi pleca de aici diseară, vor ajunge la gunoi.
Ţi-a rămas vreodată vreuna?
Niciodată.
Uite ce, doctore, este aproape ora 16.
Ştiu că-ţi faci treaba aici,
dar trebuiă să mă ajuţi.
Trebuie să ştiu, indiferent ce decizi.
Nu-mi uşurezi munca.
Din câte se vede, nici tu nu
eşti prea fericit.
Încă 60 de minute. E tot ce pot să-ţi mai ofer.
Ai o oră să te lămureşti.
Vreau să ştiu de unde ştiai că iubita mea
urmă să făcă un avort.
Sunt un demon, ai uitat?
Cum ai ştiut?
Te-am ales, James.
Şi, de când te urmăresc,
te analizez, te observ,
îţi studiez slăbiciunile.
Din interiorul unei celule?
Demonii pot fi doar într-un singur loc la un moment dat,
dar putem fi oriunde vrem.
De obicei, sunt aici cu Edward.
Restul timpului, sunt cu tine.
Nu te cred.
Atunci, explică tu cum am făcut, James.
- Explică tu cum de ştiu. - Nu pot.
Şi nu pot explica nici cum un magician profesionist
îşi face trucrile,
dar asta nu înseamnă că sunt reale.
Atunci, am o mărturisire.
Nu sunt deloc un demon, James.
Sunt doar un om ce nu vrea să fie executat.
Am crezut că te pot păcăli dar eşti prea deştept,
aşa că renunţ.
Deci, eşti sănătos mental?
Ai fost întotdeauna,
şi acum este datoria mea să las execuţia ta
- să continue? Să-şi ofer... - Da.
...exact ceea ce ai vrut tot timpul ăsta?
- Da. - E puţin cam convenabil,
- nu crezi? - Recunosc, cam aşa sună
- dar... - În regulă.
Bine.
Semnez chiar acum.
Trebuie doar să-mi răspunzi la o mică întrebare.
Cu plăcere, James.
Dă-mi explicaţia reală, ne-fantastică,
complet rezonabilă la cum ai ştiut
că iubita mea urma să aibă o terminare selectivă
în după-amiaza asta.
Terminare sel...
Ei bine, nu... nu ştiu, Jim.
Poate că sunt bun la ghicit.
Tot nu te cred.
Cânt la flaut şi tu vrei să joci,
cânt un cântec de jale, dar tu vrei să plîngi.
Ţi-am spus că sunt un demon, dar tu nu mă crezi.
Îţi spun că nu sunt un demon, dar tu nu mă crezi.
Aşa că, spune-mi tu povestea pe care vrei să o auzi.
Aceea adevărată.
Nu, ţi-am spus-o pe cea adevărată, dar nu ai vrut să o auzi.
Crezi că sunt rău, James?
Rău nu este un diagnostic clinic.
Binele şi Răul sunt construcţii sociale,
afirmaţii extrem de subiective.
Crezi că victimele mele s-au gândit că eram rău?
De ce este atât de important să cred că eşti rău?
Legio nomen mihi est, quia multi sumus.
Iertare, latina mea este un pic ruginită.
"Numele meu este Legiune, pentru că suntem mulţi".
Vezi tu, James, nu este doar despre tine
sau Edward, de fapt.
Este despre toată lumea.
Toată rasa umană.
Toţi ai noştri contra voi toţi.
Ştii, dacă aşa este,
tabăra voastră nu o duce prea bine.
Chiar crezi asta, James?
Da.
Nu am fost niciodată mai liberi.
Alfabetismul este la cele mai înalte cote.
Lucrăm să eliminăm rasismul.
Intoleranţa.
Inegalitatea de gen. Oamenii pot...
Oamenii pot să iubească pe cine vor.
Să fie cine vor, să facă ceea ce vor.
Diversitatea nu mai este doar un vis.
Discursul urii nu mai este tolerat,
şi, din punct de vedere politic,
suntem moral superiori.
James.
Cred că te iubesc.
Alfabetismul, James.
James, elevul mediu absolvent de liceu citeşte
ca un elev de clasa a VI-a.
Aveţi jucători de baschet care fac 30 de milioane pe an
care strigă rasism.
În timp ce poartă încălţări făcute din muncă de scavi.
Acum, ceva pentru tine.
În prezent, în lumea voastră
sunt 40 de milioane de sclavi.
Mai mulţi decât a avut Imperiul Roman la apogeul lui.
Şi ştii care este partea cea mai bună?
Jumătate din aceştia,
jumătate sunt sclavi sexuali, James.
Cât despre discursul urii, ei bine,
vrei să auzi ceva ironic?
Nu noi am venit cu ideea asta.
Voi singuri aţi inventat-o.
Uneori ne uimiţi chiar şi pe noi.
Nu-mi dau seama de ce este amuzant.
Esenţa este că sunteţi terminaţi. S-a terminat, gata.
Şi am făcut-o la vedere, James.
Şi acum există rău peste tot.
Şi nimănui nici măcar nu-i pasă.
Da, nu sunt de acord.
Ceea ce dovedeşte că ne-am atins obiectivul.
Lent, cu filmele, serialele, ştirile voastre,
v-am făcut mai puţin sensibili,
v-am schimbat percepţia asupra lumii
până acolo încât nici măcar nu mai recunoaşteţi
ceea ce se află chiar în faţa voastră.
Şi mai concret, James, nici măcar nu simţiţi
când o faceţi.
Cât despre câştigători şi pierzători...
Se decide la momentul morţii.
Numărul exact este un secret păzit extrem de bine,
dar sunt mai mulţi care ajung în casa stăpânului meu
decât la duşman.
Mult mai mulţi, Jimmy.
Testează generatorul.
De ce?
Pentru că Bătrâna Scânteie
nu prea mai merge pe baterii acum, nu?
Am crezut că toate execuţiile sunt prin injecţie letală.
Nouă state oferă scaunul electric.
Este o opţiune pentru condamnat.
Nimeni nu o alege.
Cu excepţa ta.
Corect.
De ce... de ce scaunul?
Nu-mi plac acele, James.
De ce crezi?
Este cadoul meu de despărţire pentru Edward.
Un val imens de electricitate îi va trece prin corp,
atât de mare încât corpul lui va încerca
să se arcuiască afară din scaun.
Va urina, va defeca,
şi vomita, totul în acelaşi timp.
Mirosul dulce-vomitiv de carne arsă
va umple camera.
Ochii i se vor topi când sângele
din interiorul craniului va atinge punctul de fierbere.
Şi capul îi va izbucni în flăcări,
şi, cea mai bună parte despre asta, James,
este că nu va muri din prima.
Aşa că îl vor lovi din nou şi din nou.
Nu mă pot gândi la o introducere mai potrivită
pentru condamnarea veşnică.
Este atât de oribil. Este minunat, James.
Doar crucificarea este mai rea,
dar asta chiar nu este în meniu astăzi, nu?
Edward.
Edward, ascultă-mă.
Faci o greşeală.
Joci un joc şi, dacă îl pierzi,
tot ceea ce ai descris se va întâmpla.
Nu! Nu!
Eu nu...
Nu am făcut nimic!
Te rog! Te rog!
Ajută-mă!
Uite ce, încerc, Edward,
dar trebui să-mi răspunzi la întrebări.
Trebuie să-mi spui adevărul.
Nu mă lasă să intru!
Fă-l. Fă-l să plece.
Nu vrea să plece!
Cum îl pot face să plece?
E ceva ce pot face să plece?
- Da. - Da?
Da.
Dar trebuie să...
iei...
Foarte bine, James.
Din păcate pentru Edward,
a încălcat una din reguli.
Ce... ce faci?
Nu aş face asta în locul tău.
Mă vor trimite la infirmerie.
Sesiunea noastră se va termina. Asta vrei, James?
Vreau... să nu te mai răneşti singur.
Bine, bine.
Uite aici, James.
Toate bune.
Văd că transpiri din abundenţă.
- Cumva, tu...
Încerci să nu laşi durerea să te afecteze?
Cred că interpretezi greşit
reacţia involuntară a corpului lui Edward.
La fel ca el, simt durerea.
Dar spre deosebire de el,
mie îmi place.
Cred că a venit momentul
să-ţi spun exact ceea ce vrem să faci.
Vreţi să vă scriu cartea, corect?
De fapt, James, este deja scrisă.
Nu înţeleg.
Totul se va clarifica în curând.
Doar trebuie să fii de acord să ne ajuţi.
De ce aş face asta? Ce... Ce...
Ce câştig eu de aici?
Orice pot dărui de la stăpânul meu.
Pentru aceia care ne servesc.
Bine, stai să înţeleg exact.
Un psihiatru necunoscut
fără niciun agent,
fără legături, fără publicitate,
va reuşi cumva să publice o carte
de care nu îşi aminteşte că ar fi scris-o,
şi care va schimba lumea aşa cum o ştim noi?
Cartea asta va fi un fenomen mondial, James.
- De ce? - Pentru că tu
le vei spune oamenilor ce deja vor să audă.
Pentru că moartea mea, excuţia mea va face
ceea ce moartea tâmplarului
şi Învierea Lui au făcut pentru El.
La moartea mea, vei fi martor,
şi când mă voi întoarce, vei fi apostolul meu.
Şi cuvintele tale vor fi pentru mişcarea noastră ceea ce
cartea aia blestemată a fost pentru a Lui.
Ce fel de carte
ar putea să aibă un astfel de efect?
Evanghelia neagră, James.
Povestea noastră, adevărul nostru,
strigătul nostru către umanitate.
Invitaţia noastră să respingeţi
înţelegerea mosaică, o dată pentru totdeauna.
Să aruncaţi lanţurile pentru totdeauna.
Să respingeţi ideea de păcat complet
pentru a fi liberi să vă atingeţi adevăratul potenţial.
Şi duşmanul vostru va permite asta?
Da.
Pentru că nu are de ales.
A dat omului voinţă proprie
pentru că a vrut dragostea creaţei Sale.
Dar dacă omul nu este liber,
atunci dragostea nu are nicio valoare, corect?
Aşa că, în modul Lui egoist, patetic,
s-a condamnat Singur, de la început.
Dar dacă este Dumnezeu, nu ar fi trebuit să ştie asta de la început?
Da.
De aceea a trebuit să trişeze.
Stăpânul meu a inventat toate mijloacele posibile
pentru a distruge toate faţetele creaţiei duşmanului.
Am dat greş din cauza tâmplarului.
A fost un ghimpe în coasta noastră.
Cea mai mare ameninţare.
Am crezut că, dacă-L putem elimina
lumea va fi a noastră pentru totdeauna.
Nu am avut nicio idee despre consecinţe.
Crucea a fost cea mai mare greşeală a noastră,
şi am crezut că am pierdut, James.
Până când stăpânul meu a realizat că omul tot vrea
să fie propriul Dumnezeu
şi nu să slujească pe nimeni decât pe sine.
Pe când tâmplarul cere,
ca preţ al suferinţei Sale,
ei bine, să cazi în genunchi,
şi să-L adori.
Exact ca Tatăl său?
Da.
Dar evanghelia întunecată
ne va corecta greşelile trecute.
- Prin... - Prin eliminarea duşmanului,
aducerea omului la rang de zeu şi ridicarea stăpânului meu
la locul care i se cuvine.
Şi, James,
pentru că eşti mesagerul nostru,
stăpânul meu îţi oferă lumea
şi tot ceea ce este în ea.
Exact cum i-a oferit şi tâmplarului.
Dar tâmplarul a spus nu.
Dar tâmplarul nu a spus niciodată că acele lucruri
nu erau ale stăpânului meu să le ofere.
A refuzat pur şi simplu oferta.
Şi, să fim clari, James.
Nu eşti nici pe departe un tâmplar.
Directorul vrea să vă vadă.
Nu am terminat.
Nu este o rugăminte.
Vreau să vezi ceva.
Tocmai ce le-am găsit când îi eliberam celula.
Se pare că ai un fan.
Cum ar fi putut să facă asta?
Sunt lucruri aici de care nici eu nu ştiu despre mine.
A făcut aşa cu toate victimele lui.
Mai este ceva.
Vrei să-mi spui că nu ai avut nicio legătură cu asta?
Nu. Bineînţeles că nu. Cum... cum aş fi putut...
Tot îmi spunea că a scris o carte.
I-am spus că nu sunt scriitor, mi-a spus că nicio problemă.
Deja a fost scrisă.
Credeam că bate câmpii.
Ei bine, doctore, nu te îngrijora. Se termină odată cu el.
Personal, mă bucur că s-a întâmplat aşa.
Acum, ai şi tu ceva în treaba asta.
Cum adică?
Ei bine, dacă decizi că băiatul nostru nu este bun de execuţie,
nu mai este un om condamnat.
Adică, sigur, va petrece ceva timp în aripa de psihiatrie,
dar în cele din urmă se va reîntoarce
în populaţia generală din închisoare.
Unde îşi va petrece fiecare moment a fiecărei zile
gândindu-se la tine.
Şi, într-o noapte...
va sta la capătul patului tău,
uitându-se în jos la tine.
Şi cred că nu se va termina bine.
Vrau să-l mai întreb doar o întrebare.
Şi, după aceea, veţi decide?
Da.
După aceea,
veţi avea decizia mea finală.
Ce naiba este asta?
Nu e frumos să te uiţi prin lucrurile altora, Jimmy.
Eşti un mincinos. M-ai studiat,
ai învăţat totul despre mine, relaţiile mele, viaţa mea.
De când faci asta?
- De când erai copil. - Imp...
Imposibil.
Asta e prima mea poză cu tine, Jimmy.
Iubesc aceste momente.
Eşti nebun.
Ăsta e singurul lucru care nu pate fi, doctore.
Nu azi.
Acesta este diagnosticul tău oficial, doctore?
Trebuie să ştiu.
Plănuiaţi să mă omorâţi?
Cum?
Trebuis să fiu următoarea victimă?
De ce aş fi făcut asta, James?
Eşti cel mai bun prieten al meu.
Crezi că asta mă sperie?
- Te exciţi din asta? - Nu.
Mă excit din asta.
Înapoi! Înapoi!
O să-l omor.
Edward, încet. Dă-i drumul. Nimeni nu te va răni.
Mulţumesc pentru asta, directore. Ce liniştit sunt acum.
Am o întrebare pentru tine, Jimmy.
La ce te gândeşti chiar acum?
Răspunde-mi!
Mă gândesc că o să mor.
Nu se învecheşte niciodată. Ştrangularea.
Ştii, este metoda noastră favorită.
Îţi dai seama de asta?
Relaţie intimă dintre criminal şi victimă.
Simt fiecare spasm care îţi trece prin corp.
Îşi simt inima cum pulsează prin lanţul ăsta.
Vrei să ştii care este cea mai bună parte, Jimmy?
Cea mai bună parte, când mă uit în ochii tăi...
pot vedea momentul exact,
acel moment tremurând când sufletul părăseşte trupul!
Plângi pentru mine, Jimmy.
Imploră pentru viaţa ta.
Imploră-mă, Jimmy!
Edward...
Nu vreau să mor.
De ce ?
De ce aş vrea să te omor, James?
Simt că asta ne-a adus
mult mai aproape unul de altul, nu-i aşa?
Nu crezi aşa?
- Gata, ajunge! - Nu!
În picioare.
Edward este nebun, James! Ştii asta!
Ştii că ce vrei să faci este greşit.
Este greşit. Este crimă, James!
Până la urmă, James,
sunt doar în imaginaţia lui.
Nu este aşa? Nu-i aşa, Jimmy?
Determin că acuzatul Edward Wayne Brady
este competent pentru a fi executat.
Şi cu asta s-au făcut trei, James.
Exact cum am spus.
Gata, luaţi-l de aici.
Te vreau acolo, James.
Vreau să vezi ce ai făcut!
Te vreau acolo, James!
Vei rămâne?
Eşti sigur?
Trebuie să duc asta până la capăt.
Ei bine, faci ce vrei,
dar eu ţi-aş recomanda să te duci acasă.
Ne ocupăm noi de aici.
Trebuie să ştiu dacă am luat decizia corectă.
Când un om stă într-o celulă 23 de ore pe zi
cu nimic de făcut decât să reflecte în urmă
la tot răul pe care l-a făcut,
uneori, omul executat
nu mai este acelaşi om cu cel care a venit la început.
Şi te simţi rău despre asta.
Dar acum nu este unul din acele cazuri.
- Ce se întâmplă acum? - Îmi fac treaba.
Adică...
O să fie tuns.
Îl ducem la frizer
să-l radă în cap şi pe gambe.
- De ? - Conectivitatea.
Acolo sunt punctele de contact
iar părul uman este un rezistor,
şi noi trebuie să asigurăm o conectare fermă.
Vei avea nevoie de astea mai mult decât mine.
Doar un pic din vîrf. Şi să tundem în părţi.
Am o seară mare planificată.
Da, aşa am auzit şi eu.
Astăzi avem un singur fel de tunsoare.
Zero. Peste tot.
Ştii, nimic din ce ai făcut nu este de neiertat.
Aşa spui tu.
"Cu fiecare priveghi, noi ferestre urlă.
"Alţi copii plâng, noi insulte pe faţa Raiului".
Vrei să-l imiţi pe Styles?
Ei bine, nu te prinde, frate. Ăsta este Shakespeare.
Ei bine, cuvintele au fost ale lui.
Dar faptele au fost ale mele.
Chiar dacă ar fi aşa,
nu e nimic de care să fii mândru.
E gata.
- Ia-l de aici. - Uşurel, amice.
Unde e graba?
Nimeni nu îţi va simţi lipsa.
Va fi bine, va fi bine.
Va fi bine.
Ce...
Unde este masa mea?
Masa mea?!
Nu ai vrut una, ai uitat?
Ce?
Nu, nu e adevărat. Nu am spus asta!
Voiam masa!
Nu am spus asta!
Nu am...
Vă rog, fiţi atenţi.
Toţi martorii sunt informaţi că, în timpul execuţiei,
nu vor exista izbucniri emoţionale,
nu se vor striga obscenităţi,
nu se vor face întărâtări sau celebrări de niciun fel.
Vi se ordonă să arătaţi demnitatea
potrivită solemnităţii acestei ocazii.
Dacă vă ia ameţeala sau simţiţi că vi se face rău,
închideţi ochii şi plecaţi-vă capul spre genunchi.
Imediat ce închid uşa, aceasta nu se va deshide
şi nu va fi deschisă până la final.
Aşa că, dacă oricine are rezerve de ultim moment
în legătură cu ce urmează să vadă,
acum este timpul să plece.
Edward Wayne Brady, am aici mandatul tău de condamnare la moarte
pe care legea mă obligă să-l citesc.
Nu! Nu putem să...
Nu putem să mai aşteptăm?
"Pe 2 nov. anul acesta, Curtea Supremă din Oklahoma"
"a emis un ordin de aşteptare pentru Edward Wayne Brady"
"în scopul evaluarii"
"competenţei mentale a condamnatului".
"Această evaluare având loc şi competenţa"
"fiind stabilită şi confirmată"
"de un medic certificat,
"starea de aşteptare a fost ridicată".
"În concordanţă cu legea şi cu verdictul juriului,
"pârâtul este, astfel, condamnat la moarte
- prin electrocutare.
"Desemnez data şi ora morţii
"pentru execuţia lui Edward Wayne Brady
"să aibă loc în conformitate cu programarea...
"...pe 14 Nov, ora 23:00".
"A se face conform scrisorii şi raportului
"despre unde şi cum aţi executat pe condamnat"
Şi este semnat de Guvernatorul Jennings.
Condamnatul ar vrea să consulte mandatul?
Nu. Am încredere în tine.
Vreau să-ţi mulţumesc, doctore.
Sunt detectivul John Russo.
Mi-am petrecut şase ani mizerabili din viaţă
vânându-l pe ticălosul ăsta.
În seara asta la 23:00.Tonight at 11:00. Aşteptând exact acest moment.
După seara asta...
Mă pot îngrijora şi de alte lucruri.
În aştaptare, 30 de secunde.
Deschide celula unu.
Edward Wayne Brady,
ridică-te să-ţi primeşti cătuşele.
Ai primit privilegiul
de a merge pe propriile picioare.
Dacă nu vrei, vei fi cărat.
Dacă te opui, vei fi imobilizat.
- E clar?
E timpul.
Ne mişcăm.
Nu, nu.
Nu putem să... Vă rog! Vă rog!
Doar...
Putem să...
Nu, nu!
Vă rog! Nu!
- De ce îmi faceţi aste?
Spune-le adevărul!
Spune-le că nu eu am făcut asta!
Nu am făcut eu asta! Nu am făcut!
Vă rog! Ajutaţi-mă!
Da, dle Guvernator. Înţeleg.
Nu va fi nicio graţiere. Pregătiţi-vă.
Edward Wayne Brady.
Înainte ca sentinţa să fie îndeplinită,
ai vreun cuvânt final?
Care este răspunsul tău, James?
Accepţi oferta stăpânului meu?
Mene, mene, tekel, upharshin.
Ce naiba spune?
Zău dacă ştiu.
Adu generatorul la încărcare maximă.
Porneşte.
Încă detectez activitate.
În regulă. Atenţie.
Dă-i din nou.
Omul acesta este mort.
Opreşte generatorul.
Data morţii la 23:02.
trimite trupul la autopsie. Începeţi şedinţa.
Martorii sun liberi.
Celelalte posturi se întorc la activităţile normale.
Parcă toţi ticăloşii de pe planetă
tocmai au urcat câte un loc.
Eşti bine?
Ar fi trebuit să-mi accepţi oferta, James.
Nu.
Nu, nu, nu.
Nu, nu.
Ajută-mă. Ajută-mă.
- Calmează-te. - Ajută-mă.
E bine. S-a terminat.
Cod 10-32 în camera martorilor.
Relaxează-te.
- Lasă arma jos. - Nu mă lasă!
Lasă arma, doctore. Pune-o jos.
Nu mă lasă!
- Cine nu te lasă? - El.
Haide, doctore.
A fost o zi lungă.
Doar dă-i detectivului arma înapoi
- şi putem pleca acasă. - Am greşit.
Înapoi, înapoi. Lăsaţi-i spaţiu.
Am greşit în legătură cu toate.
- Uşurel. - Am greşit în legătură cu toate.
Stop!
Nu vrei să faci asta, doctore. Haide.
Doamne...
...ajută-mă.
Te rog...
Prindeţi-l!
- Apucaţi arma!
Luaţi arma!
Securizaţi-o. Securizaşi arma.
Am luat arma. L-am prins.
Ţineţi-l jos. Ţineţi-l jos!
Ţineţi-l acolo.
În cinci, patru, trei...
Deci, azi avem o conversaţie
pe care nu credeam vreodată că o voi avea
mai ales cu următorul nostru invitat.
- Este Dr. James Martin. - Mulţumesc, Glenn.
- Mă bucur că m-ai invitat. - Cu plăcere.
Deci, ai fost psihiatrul,
adică, psihiatrul certificat
care chiar a asistat la execuţia
lui Edward Wayne Brady.
- Da. Aşa este. - Ai fost acolo...
şi datorită evaluării tale
a fost, în sfârşit, executat.
Evaluarea sănătăţii lui mentale a fost ultimul pas,
să spunem aşa, dintr-un lanţ de evenimente
care au dus la execuţia lui.
Şi acum...
Ai scris o carte.
De fapt...
De fapt, dl. Brady, sau mai exact, entitatea
care susţinea că era în corpul dlui. Brady a scris manuscrisul iniţial.
Am citit asta şi primul meu gând a fost "entitatea"?
Dl. Brady mi-a spus că era posedat de un demon.
Sunteţi un psihiatru.
L-aţi crezut la acel moment?
Nu.
Dar...
Îl cred acum.
Ce s-a schimbat?
Faptul că, pentru o scurtă perioadă,
entitatea a fost şi în mine.
Şi, din nou, această "entitate".
Adică, îi pot auzi pe creştini spunând, da.
"Entitate. Spirit decăzut. Spirit impur. Demon".
Asta susţinea că este.
Deci...
Să recapitulăm.
Eraţi în camera martorilor.
Şi aţi încercat să vă sinucideţi.
Nu a fost alegerea mea.
Vezi tu, la acel moment...
Eram...
Am fost posedat de o entitate atât de malefică,
atât de puternică, atât de rea, încât...
nu am cuvinte să o descriu.
Aveam controlul minţii,
dar entitatea avea control asupra corpului meu.
Şi astfel, împotriva voinţei mele...
am luat arma detectivului,
mi-am pus ţeava sub bărbie şi am tras.
Dar...
nu s-a întâmplat nimic.
Şi, cum explici asta?
Nu pot.
Conform echipei balistice,
am tras de trei ori.
Şi au putut spune asta pentru că erau
trei urme separate şi distincte
ale cuiului percutor pe spatele cartuşului.
Şi când au încercat să tragă în laborator mai târziu,
cu aceeaşi armă, aceleaşi cartuşe...
A funcţionat foarte bine.
Un om de credinţă,
nu un psihiatru, nu un om de ştiinţă,
dar un credincios ar spune că ai avut o întâlnire.
Divină sau demonică, ai avut o întîlnire.
- Da. - Şi atunci de ce această entitate
demonică te voia mort?
Ca pedeapsă.
Pentru că nu am făcut ce a vrut.
Deci...
Eşti un tip complex.
Adică, ce se întâmplă cu un ateist,
care este confruntat cu un rău demonic?
Te zdruncină.
Cu toate astea, acelaşi demon care te-a zdruncinat...
a scris o carte şi tu eşti aici,
- şi o vrei publicată. - Da.
Ei bine, nu. Eu...
El a vrut-o scrisă ca o invitaţie
de a-l urma pe stăpânul lui în întuneric,
dar eu...
am rescris-o.
Am rescris-o ca pe un avertisment.
Am dezvăluit planul lui şi am implorat oamenii
să nu îl urmeze.
Deci nu urmezi calea lui?
Nu. Clar nu.
Doar logic, crezi că va funcţiona?
Crezi că te va crede cineva?
Doar timpul o va spune.
Adică, dvs, mă credeţi?
Adică, dvs credeţi? Sunteţi un om al credinţei?
NU ştiu dacă m-aş duce aşa de departe.
Adică, încă mi-e greu
să accept ideea că...
Nu ştiu.
Vei ajunge. Vei ajunge acolo.
Păreţi foarte sigur de asta.
Pentru că sunteţi o persoană logică.
Puneţi întrebări logice.
Lăsaţi-mă să fac un pas mai departe.
Sunteţi foarte calificat ca cineva
care poate face diferenţa între o boală mentală şi posedare.
Adică...
Dacă sunteţi cât de cât bun.
Adică, presupunând că sunteţi bun. Sunteţi?
Aşa vreau să cred.
Eu spun că sunteţi.
În ciuda ultimelor cuvinte ale demonului către dvs,
pe care le voi spune stricat, dar ele sunt...
"Mene, mene, tekel, upharsin."
"Ai fost cântărit în balanţă
"şi ai fost găsit doritor".
Ştiţi...
privind în urmă...
Nu cred că vorbea doar cu mine.
Cred că vorbea cu noi toţi.
Există în desfăşurare o mare bătălie.
Fie că ne dăm seama sau nu.
Bătălia între Bine şi Rău.
Şi... suntem cu toţii participanţi.
Fie că vrem sau nu.
Eu cred asta, dar este uimitor
să o aud de la un ateist.
Mulţumesc.
Am vorbit dr. James Martin.
El este autorul unei cărţi noi,
un complot diavolesc.
O puteţi găsi în orice librărie.
- Mersi, doctore. - Mulţumesc.
- Excelent interviu, doctore. - Mulţumesc mult.
Poftim.
Salut, James.
Ţi-a fost dor de mine?
Traducerea şi adaptarea: Squall47