Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Fuss, Ileana, fuss míg lehet Csókold meg a kedvesedet
Vagy megcsókolják más legények Csókold meg a kedvesedet
GYAPJÚÜNNEP
Răchiţele falujában járja egy mondás:
bárki is csókoljon meg Gyapjúünnepen, az lesz életed társa.
Akik pedig e jeles napon esküsznek,
bőségben élik majd életüket, mentesen minden bajtól.
Van egy cigid?
Van egy cigarettád?
Nincs! Egyet se szívtam tegnapelőtt óta.
Miért nincsen? A másiknak van-e?
Leszoktam tegnapelőtt. Egyet se szívtam azóta. Egyet se!
- Na, nincs cigid? - Nincs.
Ember, van egy cigid?
MENYASSZONYOK
Bátyám, honnan van a magazinja?
- Az övé. Nem tudom. - Mit mondtam, mit adj neki?
- Elfelejtettem! - Mit látsz azzal?
Csak a falura néz lefelé. Hagyd békén!
Gyere csak ide! Talán maradt egy cigim.
- Tényleg? - Passz. Lássuk csak!
Talán itt valahol.
Bică, öcsém! Elmegy! Hova mész, Bică?
Bicuţă!
Gyere már! Hova mész, Bică?
Hova mész?
Bică!
Bicuţă, mi a fene ütött beléd?
- Alig értelek utol! - Mit csinálsz?
- Kész vagyok. - Itt az újságod.
Mondom, készen vagyok!
Kinek cicomázod magad? Senki sem lát téged idefenn.
Bică, ez nem vicces...
Ugye nem fogsz ma minket itt hagyni?
De! Akinek nem tetszik, az megpróbálhat visszatartani.
Ne sodorj minket bajba, Bică!
Ha az az állat Minteoan megtudja, végünk lesz.
Mióta is dolgozunk itt az akolnál?
- Egy örökkévalóság óta. - Van pénzünk?
- Van. - Van házunk?
- Van. - Mi hasznunk belőle?
Egész évben gürcölünk, és még este is juhokkal álmodunk.
- Eljön a mi időnk is. - Mikor?
Maholnap apakorú leszek, és fogalmam sincs,
milyen egy meleg ágyba hazatérni.
- Igaza van... - Kuss!
Ha ma bemész a faluba, mindhármunkat kirúg a fenébe.
Lemegyek a faluba, és találok magamnak egy asszonyt.
Mit csinálsz, Bicuţă?
Mondom, lemegyek a faluba, és keresek egy asszonyt.
Pont ma?
Igen.
És ti ketten mit szóltok ehhez?
- Hogy érti? - Ti ketten is kimenőt akartok?
- Dehogyis! - Semmiképpen.
A mi életünk a juhakol körül forog.
Fiaim... Ide hallgassatok!
Ha bármelyikőtök itt hagyja ma a szállást, mindhárman repültök.
És elterjesztem a faluban, hogy juhokat loptok.
Senki nem fog titeket felbérelni azután. Megértettétek?
Hát...
Igen.
- Én is. - És te, Bicuţă?
Igen.
- Helyes. - De ettől még elmegyek.
Hoztam kolbászt.
A csűrben hagyom nektek. Viszek még gyapjút a vásárba.
Vigyázzatok ezzel az emberrel!
Igazi férfi voltál, bátya! Kiálltál magadért.
Meg se rezzent, amikor azt mondta, kirúg minket.
Ha mondok valamit, akkor az úgy is lesz.
- Felnőtt férfi vagyok! - Ahogy mondod, Bicuţă.
Mi van vele?
Ember! Ez kipurcant. Mi lett vele?
- Fogd meg! - Minek?
- Fogd meg a kezét! - És?
A sufni mellé! Ott hagyjuk, és azt mondjuk, elájult. Ne aggódj!
Aztán? Ha felébred, egy szempillantás alatt meglóg.
- Te nem gondolkozol. - Miért?
Ha ez felébred, Minteoan kirúg minket a fenébe. Oda vidd!
- Leontina... a busz... - Mit mond?
- Elment? - Micsoda?
És én...
Mit csinálsz? Mit tettél?
- Muszáj találnom egy megoldást. - Megoldást?
Fogd meg!
Te is!
- A sufnihoz! - A sufnihoz?
Mit csinálunk, ha felkel? Mi van, ha nem hal meg?
- Mit csinálunk? - Igazad van.
- Menjünk vissza! - Vigyük vissza!
- Arra! Azt mondjuk, elájult és... - Ne aggódj!
- Rakd le! - Miért?
- Van egy ötletem. - Milyen ötlet?
Ember! Mit csinálsz? Teljesen bolond vagy.
Mit csinálsz? Milyen ötlet ez?
- Fogd meg! - Megint?
- Hova visszük? - A sufnihoz.
Lekötözzük... A székhez... Érted?
- Igen. - A székhez kötözzük...
és azt mondjuk, napszúrása van.
És azért raktuk oda, hogy árnyékban legyen.
- Hadd menjek előre! - Nem tudod úgyse.
Várj! Itt szakadjak meg, ha még egy centit továbbviszem.
Bekötjük a száját is.
Aztán, amikor Minteoan jön, mi tiszták vagyunk. Fogd meg!
Rendben.
- Ide? - Nem, a székre.
Ültesd fel!
Így...
Kötözd meg!
Az övemmel?
Jól szorítsd meg!
Így! Most kösd be a száját!
Vedd el azt a rongyot!
- Tiszta só. - Kösd be!
Bicuţă... Kész.
- Szorosabbra. - Kitöröd a fogait!
Gyerünk!
- Úgy néz ki, újra esni fog. - Ő sem ütődött.
- Kicsoda? - Bică.
Ki mondta, hogy ütődött?
Összeszedsz kicsikét, de ha nincs kivel megosztanod...
Igazad van.
Jobb lett volna elmenni a faluba a Gyapjúünnepre.
- Találtunk volna magunknak asszonyt. - Egyet? Hármat is!
Neked, Bicănak és nekem.
- Mint Apuka. - Mint Apuka.
De... hol találni lányt itt, a semmi közepén?
Vigyázz!
Ember!
Kisütött a nap!
Te hülye barom! Mit akartál csinálni?
Levenni az övet, hogy lássam, jól vagy-e.
Ötezer eurót fizetek, te meg a 12 lejes körmeiddel szurkálod?
- Sajnálom! Nem akartam. - Mindig sajnálod.
Hol vagyunk?
Nézd! Nincs térerő.
Jól van? Megsérült?
Nem, jól vagyok.
- A szája megsérült. - Hol?
- Itt... - Á! Az csak rúzs.
Ki akartam sminkelni magam, és belehajtottam a kerítésbe.
- Maga gyönyörű! - Ezzel a folttal az arcomon?
Azzal együtt is.
- Merre megy a hölgyemény? - Nem tudom. Kérdezze őt!
- Farkasok is vannak arrafelé! - Vigyázzon!
- Tessék? - Azt mondták, hogy menj csak!
Nem! Ne menjen! Hölgyem! Ne menjen arra! Farkasok vannak!
Hallgasson ide! Amikor gyerek voltam, hét nagydarab...
Ember!
Mit akar? Miért követ engem?
Esőre áll. Ha esőre áll, jönnek a farkasok.
Attól a lánytól inkább megyek a farkasok közé,
és marcangoltatom szét magam. Nézze, mit csinált!
Nézze meg, mit csinált! Megnézte, "jól vagyok-e".
Beleszúrta a körmeit a cicimbe. Viccből!
Hogy fájdalmat okozzon! Érti? Hogy fogok így forgatni?
Ötezer eurót fizettem, és most rejtegessem?
- Ötezret? Nem is látszik. - Tessék?
Úgy értem, látszik, hogy 5 000 eurót érnek,
de olyan természetesek. Mint két alma!
- Mi történt, hölgyem? - Miért ennyire udvariaskodó?
- Hogy érti? Nem kellene? - Nem. Nem vagyok vén nyanya.
Az biztosan nem. Hadd segítsek! Tisztelettudó a természetem.
- Éhes? - Mit mondott?
- Éhes? - Tessék?
- Van tejsavónk. - Nem, nem vagyok éhes.
Mit csináltam?
- Mi történt? - Semmi.
- Mutassa meg, kérem! - Nem, semmiség.
- Nem történt semmi. - Biztos benne?
Igen.
Sajnálom!
Segítsünk az autóval?
- Tudnának? - Egy kicsit később.
- Szeretem a verseket. - Mi?
Szeretem írni őket, nem olvasni. Nem tudok olvasni, csak írni.
Ha szeretné, elszavalhatok egyet.
Nem szükséges.
"Konyhában az asszonyi kéz, jó akár a lépesméz."
"Pompás ura az erdőnek, ki oly' kedves én szívemnek?"
"Boldog lennék szerelemben, mást sem kérek az életben."
Maga most nyomul rám?
Isten mentsen! Hogy tehetném?
- Miért is ne? Mi a baj velem? - Azt mondja, hogy kellene?
Nem. Nem az esetem.
De ha tehetné, megtenné?
Én... Önnel... Teljesen összezavar!
Hagyja abba az udvariaskodást, vagy megrúgom.
- Doina vagyok. - Oké, Doina.
De... menjünk vissza az akolhoz. Farkasok is vannak errefelé.
Nem láttam egyet se.
Nekem térerő kell, nem az a juhketrec.
- Miért nincs itt térerő? - Nincs szükségünk ilyesmire.
Ne nézz így rám! A GPS-t követtem.
Az javasolta, hogy sminkelj vezetés közben?
Nem, egy kátyú miatt történt.
- Hívtál autómentőt? - Nincs vétel.
- Mit csinálunk most? - A juhászok segítenek.
- Szuper! - Esőre áll az idő.
Egyszer esik, egyszer süt. Most hideg, aztán meleg.
- Mi ez? - Kóstolja meg először!
- Mi előtt? - Segítenek akkor az autóval?
Igen, de előbb enniük kéne valamit...
Mi előtt?
Amíg esznek, mi kihúzzuk a kocsit a gödörből.
- Hamar kihúzzuk! - Egy pillanat alatt.
Mi... Tudjuk, hogyan...
Ha... Teljesen összezavar!
- Kihúzzuk az autót a gödörből. - Mondhatni.
Rendben.
- És a kulcsok? - Milyen kulcsok?
Az autóhoz. Hogy fogják beindítani?
Igaza van!
Szóval a kulcsok... Fogd te őket!
Mit csinálsz?
Kihúzom az autót a gödörből. Esőre áll.
Te nem használod az agyadat? A Jóisten küld két nőt,
te pedig hagynád, hogy elmenjenek?
- Nem? - De nem ám!
Aranyat leltünk! Úgy teszünk, mintha buherálnánk az autón.
Azt mondjuk, reménytelen, ők meg maradnak estig.
Összebújunk velük, cirógatjuk őket. Reggelre biztosan lopunk egy csókot is!
- Én ezt nem csinálom. - Miért?
Szégyellném. Nem a falunkból valósiak.
- És aztán? - Hogy érted ezt?
Mikor küld a Jóisten megint két ilyen nőt a Gyapjúünnepre?
- Igazad van. - Ha fel nem ébred.
- Ki? - Bică.
Mi van, ha felébred?
Az három férfi és két nő! Megyek, és agyonütöm.
Maradj nyugton, még megölöd! Jó időre kiütötted.
Bekötött szájjal úgyis bégetésnek tűnne, ha szólna.
- Menjünk buherálni! - Menjünk!
Emelj meg! Magasabbra!
Menj oda!
Most toldd!
Erősebben! Toldd erősebben!
- Ember! Miért tolod olyan erősen? - Te mondtad.
De ne ennyire!
Csinálj valamit a motorral!
- Nyisd már fel! - Mit?
Nyisd ki!
Kinyílt?
- Tépj ki valamit a motorból! - Igen?
Öcsém, ez a kocsi tropára ment! Nem jó már semmire.
Örülök, hogy van étvágyad!
Gyere!
- Hogy megy? - Ez a kocsi halott.
- Tropa. - Mi a baja?
- Ehhez autószerelő kell. - De mi a baja?
Ez nem egy terepjáró. Nem terepre való.
Hogy megyünk el innen? Van itt egy terepjáró, vagy valami?
Minek lenne?
Egy ló, egy szamár, bicikli, vagy valami?
A főnök elviheti magukat a faluba.
Na, nem!
Menjen innen!
Gyerünk!
Az nem lehet...
Nem!
Nyugodj meg! Nyugodj meg!
Bocsáss meg szívem
A szerelem nevében légy bölcs
És bocsáss meg Kérlek, bocsáss meg, szívem
Szerelemben muszáj megbocsátani
Jön az eső.
Miért áll itt ilyen szerencsétlenül? Fogja!
Gyalogolni fogunk.
Egy-kettő!
Ella!
- Hova megyünk? - A faluba. Rendben?
- De farkasok vannak! - Ugyan már!
Megyünk, és ne nyafogj!
Doina, idegesen nem gondolkozol józanul.
- Úgy érted, ostoba vagyok. - Azt mondtam, "ideges".
- De "ostobát" értettél. - Akár.
Nem hiszem el, hogy ostobának neveztél!
Szarok a szaros dokumentumfilmedre!
Idehoztál a világ végére hülye parasztok
hülye szokásait filmezni a szaros gyapjújukkal, de én ezt leszarom!
Itt fogok aludni, és holnap bemegyek a faluba valakivel.
- Szóval kitervelted az egészet? - Naná! Direkt kockáztattam az életemet.
Azért, hogy ne tudj Răchiţelébe menni forgatni.
- Csak elismered! - Rossz a hangulat.
Az Isten szerelmére!
Látod? Ezért akarnak kirúgni.
Mert azt hiszed, mindig mindenki ellened van.
És meg akarják akadályozni, hogy te légy a legjobb dokumentumfilmes.
De nem, senkit sem érdekelsz. Elszállt feletted az idő.
Ha azt hiszed, ez a film megváltoztatja, tévedsz.
Senki sem akar, mert csak egy plasztik banya vagy,
aki több időt tölt "forgatással", mint szerkesztéssel.
Csak azért kaptad meg ezt a feladatot,
mert megkértem őket, adjanak még egy esélyt.
Rajtam múlik a munkád, amióta fölvettek.
Ne nézz így rám, nem téged jöttelek filmezni!
A helyedre jöttem. Amikor megmondták, megsajnáltalak.
- Végeztél? - Igen.
Kiváló. Menjünk!
- Mi volt ez? - Ott...
- Elkezdődött, nincs kétség. - Micsoda?
Az erdő szelleme követeli jussát.
- Szellem? - Igen.
A legenda szerint egy jóképű legény
megcsókolt egy csinos lányt, szintén a faluból.
Gyapjúünnepen. Ismeri a régi mondást.
Igen. Ha egy férfi megcsókol e napon, feleségül is vesz.
A legény csókot adott, de a lánynak nem tetszett.
Eljött az este, a lány elfutott. A fiú pedig bosszúból megölte.
Azóta akar bosszút állni minden csók nélküli hajadonon.
- Érdekes. - Az. Elég bosszúszomjas a fickó.
Átkozott dög... Ez vér?
- Az vér a pofáján? - Természetesen.
Emberünk felvágott valakit, a kutyának adta, az meg véres lett.
Ez azt jelenti, hogy a szellem az akol körül ólálkodik.
Úgyhogy minden csókolatlan hajadon
jobban teszi, ha csókolatlan és hajadon férfival marad, különben annyi neki.
Vedd elő a kamerát és a cuccokat! Fölvesszük.
Tessék? Nem hiheted el ezt a badar sztorit.
Dehogynem! Gyerünk! Meglátod.
Tesó, szaladj már oda a sufnihoz, és hozd ki Bicăt!
- Gyere velem! - Minek?
- Kicsit félek. - Mitől?
A szellemtől.
- Hagyjál! - Csak kitaláltam.
Menj, üss egyet a fejére, és takard le.
Ezek tuti kutakodni fognak. Még mindig itt vagy?
- Félek! - Gyerünk!
- Megyek. - Légy férfi!
- Menj már! - Megyek.
Mit írogatsz ott?
A legjobb dolog volt a karrieredben, hogy belehajtottál a kerítésbe.
Ugye?
A faluban nem hallottuk volna ezt a szellemes sztorit.
Ez lesz a legjobb dokumentumfilmem. Az utolsó... de a legjobb.
Megmutatom ezeknek az idiótáknak. Plasztik banya, mi?
- Ki hiszi majd el ezt az ostoba sztorit? - Még fiatal vagy...
Nem akarunk senkit meggyőzni a szellem létéről.
Csak meg akarjuk mutatni a hiedelmeket.
Hogy szellemekben és ilyen dolgokban hisznek.
Ticuţă!
Tică!
Mi történt? Megkattantál?
- Megette őt, ember! - Ki evett meg kit?
A kutya megette Bicăt! Megette a testvérünket!
Te meghülyültél?
Hidd el! A sufniban kellene ülnie, és most nincs ott.
- Elment a faluba. - Nem!
A kutya megette, értsd meg!
- Meghülyültél? Keresd meg! - Hol, ha egyszer a kutya megette?
- A kutyában? - A kutyában.
- Mi történt? - Semmi.
A szellem megrémítette az öcsémet.
Azt mondta, hogy csak a hajadon és csókolatlan nők érdeklik.
Ezek a szellemek szeszélyesek. Mint az időjárás.
- Eső, napsütés, eső... - Tökéletes!
Ella, rögzítsünk pár hangulatképet!
Hegyek, legelő juhok, őket figyelő juhászok.
Aztán találunk egy helyet az interjúkhoz.
- Minek? - Hogy mesélhessen még történeteket.
- Figyeljen... hozza ide azt a szőrmét! - A subát?
- Tökmindegy. - Máris!
Menjünk az erdőbe! Kövessenek, ott gyönyörű helyek vannak!
- Jöjjenek! - Várjunk csak!
Ez lesz az. Ez itt tökéletes!
- Miért? - Közel van az akolhoz... Nagyszerű!
Itt fogunk forgatni. Rakd oda a kamerát!
Kicsit odébb a fák ennél is szebbek.
Nem, nekem itt tetszik.
Igen. Szuper... Hadd készüljek fel.
Ella, rakd a földre a subát úgy, hogy látszódjon!
Ne így! Ez túl mesterkélt. Állítsd be a képet, majd én elrendezem!
Úgy, mintha ledobta volna a földre. Így!
Rád ijesztettem?
Miért voltál annyira megrémülve?
Nos...
- Itt van valahol Bică? - Elment... a...
- Elment a faluba, igaz? - Dehogy! Isten ments!
Beszéltünk a fejével. Csak azért mondta, hogy idegesítsen!
- Valóban? - Naná!
Akkor hol van most?
Elment a vízeséshez. Fürdeni, mert meleg van.
- Valamit rejtegetsz előlem. - Nem rejtegetek semmit, esküszöm!
Menjünk el a vízeséshez akkor!
Majd később, most más dolgom van. Eladtam az összes gyapjút.
- Ügyes vagy! - Egy másik adagért jöttem.
Gyapjúért? Hogy hagyhatnám, hogy te vigyed! Hadd segítsek!
Tán elvette az Isten a lábam? Majd én összeszedem, nyugalom!
Milyen forró vagy, hűsölj egy kicsikét! Sokat voltál a napon.
Szinte lángolsz. Fogd meg ezt egy kicsit!
- Üldögélj és hűsölj kicsikét, főnök! - Horică...
Rakd ezt ide!
Megégetett a nap a kalapon keresztül. Napszúrást akarsz kapni?
- Így... - Horică...
Mikor kicsi voltál, és apád először hozott ide,
már akkor tudtam, hogy te vagy, akiben bízhatok.
Még szép! Szinte az apánk vagy nekünk.
- A szemed láttára nőttünk fel. - Jófiú...
Ki gondoskodik rólunk? Ki hoz nekünk kenyeret és kolbászt?
- És tiszta ruhát, és... - Én!
- Csak maradj itt, és pihenj! - Maradok.
Várj, mert elrontod... a meglepetést!
- Meglepetést? - Igen.
- Milyen meglepetés? - Majd meglátod!
Meglepetéssel készültél? Horică, fiam...
Mindjárt hozom, addig maradj csak. Rendben? Itt maradsz?
- Igen. - Esküszöl?
- Tartom a szavam. - Esküszöl? Esküdj!
Az életemre.
Horică!
Elmentél?
Innen jön be... Futva...
Felkapja a subát, majd a vállára dobja felvételkor.
Aztán az akol felé fut.
Miért nem lefelé az ösvényen? Úgy gyorsabb.
A sztori kedvéért kell az akol felé futni.
Felkapja a subát, azt mondom, "tessék", és elfut.
- Onnan. - Ahol most állok.
Tökéletes!
- Hol van a kollégája? - Eteti a kutyákat.
- Egy amerikai plánt, kérlek! - Panoráma vagy csak ő legyen?
Csak ő. Ha azt mondom, "tessék", elkezd futni, rendben?
- Igen. Innen indulok... - Tessék!
- Most futok? - Naná! Mondtam már. Tessék!
- Futok! - Ticuţă!
Mi történt? Várjunk egy kicsit! Gyere!
- Minteoan visszajött. - Kérdezett Bicăról?
Igen, de mondtam, hogy a vízesésnél fürdik.
Ügyelj Minteoanra!
Ha meglátja őket, elviszi a faluba.
Akkor meg minek rontottuk el a kocsit?
Aztán soha nem látunk többet nőt errefelé. Intézkedj!
És te... hova viszed őket?
- Az erdőbe. Ne aggódj! - Forgathatunk?
- Igen. Egy pillanat! - Figyelj... mi lenne, ha szellemmé válna?
- Ki? - Bicuţă.
A kutya megette, és ő gonosz szellemmé vált.
Gondolkozzál egy kicsit!
A holtak a sírból térnek vissza, nem a sziesztából!
Még mindig félek tőle...
Minteoantól kell félni. Érted?
- Igen. - Nevess!
- Nevess, öcsém! - Nem tudok.
Menj, és intézd el!
Engedd ki az összeset! Mondtam: sosem hallgat rám.
- Hol a mikrofonom? - Itt van.
- Menjen a helyére! - Oda?
Véges az időnk! Amikor azt mondom, "tessék", fusson!
- Szóval fussak? - Tessék!
Futok!
- Kapja föl a kabátját! - Milyen kabátot?
- A bundát! Nem beszéltük meg? - Ez egy suba.
Horică!
Horică, te vagy az?
Készen van a meglepetés?
Milyen meglepetés?
Igen! Készen! Mindjárt... A meglepetés...
Siess! A vásár véget ér mire odaadod a meglepetést.
- Gyerünk már! - Egy pillanat. Türelem!
Mi ez?
A meglepetés?
- El tudna feküdni a szőrmén? - Persze.
Igen. Pompás!
Figyelj! Tudnál egy közelit csinálni?
- Igen. Jól fog kinézni. - Igen? Készen vagy?
- Készen. - Oké.
Mehet?
Tessék! Gyerünk!
Itt, ezen a fán a legény felakasztotta magát.
Itt akasztotta fel magát... Amikor bosszúra szomjas...
Vonítani kezd. Vérfagyasztóan vonítani.
Keserű könnyeket hullat, és sír,
annak nevét kiáltva, akin bosszút akar állni...
Tică!
- Tică! Ember! - Öcsém!
Alig találtalak meg.
- Mi történt? - Ember... megkötöztem.
- Kit? - Minteoant.
- Hogy érted ezt? - Várj...
Felvetted?
Fuss!
Mi az?
Várj!
Várjanak!
- Siess, Ticuţă! - Jövök!
- Ki elől futottak? - Fölvetted?
- Azt hiszem. Nem tudom, sikerült-e. - Nézzük!
Felvetted?
Látod? Mondtam!
- Hova ment? - Kicsoda?
- Bică... A szellem! - El akarja kapni?
- Nem én. Horică! - Én ugyan nem. Isten ments!
- Meg fog enni. - Gyere csak...
- Ember! - Mi az?
- Az Bică volt. - Lehet, de szellemmé változott.
Láttad, hogy lett egy harmadik szeme?
Annyiszor leütöttük, hogy ez érthető.
Menj, mosd meg, és vidd Minteoanhoz!
Nincs az a pénz. Félek!
Meg akarsz ma csókolni egy leányt vagy sem?
- Persze, hogy meg! - Akkor kapd el!
Ha elmondom nekik, hogy elkaptad, teljesen odalesznek érted.
Eredj!
Várj csak!
- Nem beszéltük meg... - Mit?
Melyik tetszik jobban?
A frissebbik.
- Melyik a frissebbik? - A fiatal.
Megyek.
- Hová megy? - Elkapni a szellemet.
Elmondunk egy imát, és vége is.
- Rendben, én... - Nem! Ne menjen!
- De megyek. - Nem!
A csókolatlan lányok velem maradnak!
Legyen...
Ella, van már akció, tájkép... Forgassunk még!
Meséljek még? Vannak jó történeteim.
Nos?
Hé!
Horică!
Gyere vissza!
Fáj a fejem.
- Naná! Elestél. - Hol?
- Csúnyán megsérültél. - Én?
A fejeden.
Legurultál a lejtőn, és többször beütötted a fejed.
- Én? - Te!
Csoda, hogy életben vagy. Gyere!
Uram...
Mi a fene...
Mi ez itt?
Miért jöttél ki a sufniból, főnök?
Nem megmondtam, hogy maradj ott, hogy ne rontsd el a meglepetést?
Most jól elrontottad az egészet!
Ez lenne a meglepetés?
Igen, ez az. Egy autó. Meglepetés!
Csak bent kellett maradnod, mert nem vezetek valami jól.
Megcsúszott a nedves füvön, és összetörtem egy kicsit.
Meg akartam javítani, így megtámasztottam.
Megtámasztottad... Értem.
- De ez nagyon drága! - Nem... vagyis de. Az.
De gyerekkorunk óta spóroltunk erre, mert megérdemled.
Te gondoskodsz rólunk! Tiszta ruha, kenyér, kolbász...
Az egész el volt tervezve. Hogy ő fölbosszant a falus ötletével.
Igazából nem is akart. Mi meg... Meglepetés! Vettünk egy autót!
Mondd meg neki!
Fáj a fejem.
- Ügyesek vagytok, fiúk! Most el... - Elmehetsz, de ez nem működik.
- Majd én megszerelem, ne aggódj! - Jobb, ha várunk holnap reggelig.
Meghalok, ha holnapig nem vezethetem. Nézz csak rá! Engedj...
Jóságos ég!
És a hajadon leányoknak nőtlen és csókolatlan legények
körül kell maradni a Gyapjúünnepen, mert így a gonosz szellem tehetetlen.
És ha elcsattan a csók, nem lesz fogása rajtuk.
Nem lesz többé mersze támadni.
Ennyi? Rendben, akkor végeztünk. Megvan. Mehetünk is.
Annyi gyönyörű látnivaló van még errefelé.
Elég volt. Menjünk!
Szóval még sohasem csókolt meg senkit Gyapjúünnepen?
Soha.
A főnökünk elég kemény.
Nem enged el minket a faluba aznap.
Itt kell maradnunk vele, és dolgozni.
- Ez elég csúnya dolog tőle. - Ő maga is elég csúnya.
- Szóval nem szeretne csókolózni? - A főnökkel?
Nem... egy lánnyal!
Gyere már! Mit csinálsz ott?
Rendben van.
- Várjunk! Ez az a fa. - Milyen fa?
A mi fánk!
Mi lelte? Valami baja van?
Farkasok portyáznak körülöttünk. Nem hallja?
Én egy autót hallottam!
Fogja be! Az a farkas volt. Itt morog.
Gyorsan! Kövessenek!
Szorosan utánam! Figyeljenek! Maradjanak itt és várjanak meg!
Megyek, és lerendezem a farkasokat. Ide! Figyeljenek!
Maradjanak itt! Megkeresem, hol vannak a farkasok.
Ne mozduljanak, mert eltévednek! Veszélyes!
Itt maradni, nem mozdulni! Mentem.
Visszajövök!
Ennek valami baja van.
Most még farkasok is vannak.
Nagyon fáj?
Viszlát!
Várj! Jön Ticuţă is.
Ticuţă, lemaradtál a nagy pillanatról!
- Tessék? - Lemaradtál róla!
- A pillanatról? - Ja.
- Amikor odaadjuk Minteoan ajándékát. - Az ajándékát...
- Hát az autót! - Az... autót?
- Igen. - Az autót!
Gyere ide!
- Mi? - Szájon csókoltál!
Nem érdemled talán meg? A drága jó legényeim!
- Ilyen meglepetést kapni! - Ma van a Gyapjúünnep.
Gyapjúünnep ide vagy oda. Az csak egy babona.
Összeszedek egy kis gyapjút a vásárra.
Amilyen boldoggá tettetek ma... készítek estére egy meglepetést.
Hé!
Emlékszem.
A jó anyád ajándéka!
Nem tudtam, mit mondjak neki az autóról.
Oldd meg a dolgot!
Elviszem a lányokat a vízeséshez, és farkast kiáltok.
- Nappal? - Nem értenek ezek a farkasokhoz.
Oldd meg a helyzetet, gyere oda,
és mondd, hogy a kutyákkal elűzted a farkasokat!
Mi értelme? Szájon csókolt az öreg.
Mi van, ha hozzá kell mennem?
- Te nem tudod? - Mit?
- Minteoan nem számít. - Nem?
Nem. Csinálj valamit a kocsival!
Igyekezz!
Farkasok!
Futás! Jönnek a farkasok. Fuss, kislány! Arrafelé!
Portyáznak, és igen fájdalmas a harapásuk. Futás!
Rosszul néz ki ez a Bică. Vidd be a kórházba!
- Ma? - Holnap. De ne maradj el sokáig!
Az első "meglepetés" a sufniban vicc volt, igaz?
Igazából az autó volt a meglepetés?
Igen! Ott csak vicceltem, természetesen.
Rendben, ennyi.
Ez meg hova megy?
Ki vitte el?
Láttalak!
A jó édes anyád szentostyája! Add vissza az autómat!
Utánam!
Rakják le ide a dolgaikat!
Gyorsan! Menjünk!
Jöjjön a vízbe! Maga is! Nem? Hát akkor jöjjön!
- Most itt maradunk. - Minek ment ez a vízbe?
- Nem tudom! - Jönnek a farkasok!
De nem támadnak, ha vízben van az ember.
Valóban? És addig maradunk ott, amíg végkimerülésben kimúlnak?
Horică majd elűzi őket a kutyákkal.
Addig is biztonságban vannak velem.
Ilyen itt a mindennapi élet?
- Néha még rosszabb. - Kemény egy élet lehet!
Az ám!
No, fázik?
Menjünk ki! Ha jönnek a farkasok, visszajövünk.
Rendben!
Mi az?
Ticuţă! Hamar elintéztem őket! Mindet elkergettem.
Akkor menjünk!
Elüldöztem mindet! Egy sem maradt!
Gyorsan!
Gyere!
Tică!
Paprika...
Tócsni...
Sült gomba...
Húsleves...
Hol van egy kendő, hogy megtörölhessem a szám?
De bárányhússal!
Ahogy a drága édesanyám.
A jó édes anyád...
- Tică! - Mi az?
Visszahoztam az autót. Én vezettem! De Bică eltűnt.
Már megint. Édesanyád a fejedre ejtett, amikor totyogó voltál?
- Nem. - Keresd meg!
- Tüstént hozd vissza! - Megnézem újra.
Iparkodj!
Hideg van itt!
Gyere ide!
Most vagy soha! A lányok megérettek ránk.
Volt kis riadalom, mostanra hideg is lett.
Eljött az idő, hogy megmelengessük őket, és csókolózzunk.
- Igaz-igaz. - Hozz egy kis pálinkát!
Várj! Meggondoltam magamat.
- Lehet az enyém a zsengébb? - Miért?
Olyan kis ijedt, és fázik is. Könnyebb lesz megcsókolni!
Tied az öregebb. Te ravaszabb vagy.
- Úgy lesz, ahogy mondtad. - Hozd a pálinkát!
- Mit csinál? - Sógyűrűt.
- A szellemek rettegnek a sótól. - A sótól?
Bizony! Régről tudjuk ezt.
Messziről elkerülik a sót. Hozzá sem érnek.
Gyerünk! Gyűljünk szépen ide!
Ne vesztegessük az időt!
Te ide mész! Te pedig oda! Így.
Miért ilyen kicsi a kör?
Kevés volt a só. Elhasználta a gulyásba.
- És így fogunk aludni? - Hogy máshogy? Egészen reggelig!
- Napkeltekor jön csak elő. - Úgy érti, hogy állva alszunk?
Leülünk a subára. Leülni! Mindenki!
A subára! Ne lépjen ki senki se a körből!
- Mióta dolgoznak itt? - Gyerekkorunk óta.
Apánk hozott ide, majd itt is hagyott.
A fenébe! Van egy ceruzája?
- Micsoda? - Egy ceruza.
- Minek? - Megszállt az ihlet.
Ha eszembe jut egy sor, leírom a füzetembe.
Mondja el nekem! Én majd fejben tartom.
Emlékszik, mikor hallott először a szellemről?
- Persze. Meséljem el? - Igen!
- Eszébe jutott? - Mi?
- A verssor. - Hogy az! Az igen.
- Mindjárt. - Nocsak!
- Halljuk hát! - Hogy is mondjam...
- Jobban hangzik a fejemben. - Na, mondja csak!
Nem! Felejtsük el!
És aztán?
A hónom alá kaptam mindkettőt, és idehoztam őket.
Aztán csináltam egy ilyen sógyűrűt, és abban ültünk reggelig.
- A fülébe súgom. - Miért?
- Hogy Tică ne hallja. - Miért?
Mert kinevet.
Rendben.
- És el tudtak menekülni? - Nem. Meghaltunk.
Babér, mirha és tömjén,
tündér ragadt az út szélén.
Gyors akár a vadlovak, aranyfürtök, apró alak.
Engedd, Uram, hogy meghódítsam, tüzes ajkát csókolhassam!
Csak egy hónapig itt időzne, subám alatt melegedne.
Szép gyengéden harapdálnám,
Aztán pedig meg...
- Csókolnám! - Csókolná?
- Csókolnám! - Csókolná!
Mit csókolna meg, maga szamár? Mást akart mondani!
- Nem! Megcsókolnám! - A talpamat, azt!
Esküszöm, hogy úgy végződött!
Először "cirógatnám" volt, rímelve a "megcsókolnám"-ra.
Aztán, valahogy a "harapdálnál" maradtam.
Ez csak egy elrontott vers volt.
Rendben.
- Csókolnám! - Csókolnám!
A nagy...
Üljön le! Nem könnyelműsködünk!
Ne lépjen ki a körből! Veszélyes!
- Mi volt ez? - Puskalövésnek hangzott.
- Bizony! Elkezdődött... - Mi kezdődött el?
Az első durranás. Aztán a második...
Ha nem csattan csók a harmadikig...
- Micsoda? - Világos, hogy ez a szellem!
- Nézd meg, mi volt az! - És a szellem?
- Menj már! Meghülyültél? - És a durranás?
- Menj! Tudom, ki volt. - Biztos?
Menj már! Hozz még sót!
- Hova megy? - Maradjon!
- Megyek vele! - Maradjon itt! Veszélyes.
Elintézi egyedül.
Igaz?
Itt vagyok magukkal. Kockázatos elmenni.
Atyaég! Mit csinálsz itt?
Főnök, nem a vásárban kéne lennie?
- Főnök! - Az a seggfej...
- Az a harag és gyűlölet benne... - Kiben?
Tudom, ki volt.
Azt hiszi, féleszű vagyok, és nem jövök rá.
- Elvehe... - Azt hitte, tétlenül nézem?
Láttam a szemem sarkából, és követtem.
Biciklire pattantam, és felkaptam a puskát.
Ez az egyetlen út, amin mehetett.
A falu felé ez az egyetlen út. A farm mellett.
Amikor ideértem, az autó a kerítésnél volt megint.
Azt hittem, megfulladok a dühtől. Felhúztam a puskát...
- És lőttem. - Az a te lövésed volt?
- Igen. - És el...
Csak a lábát érte.
Nem volt nálam a céltávcső. Különben seggbe lőttem volna.
Főnök, szerintem ezt beszéljük meg!
Hozok cigit a kocsiból.
Nem! Nyüzsögnek a szellemek. Üljön le!
Igen? Ha azok nem, akkor a nikotinhiány öl meg.
Megyek és megölöm!
A szellemet? Nem halott már?
De! Csak karót kell a szívébe döfni.
- Maradjon itt! - Ne aggódjon!
Nem fog a körön belülre lépni. Máris jövök!
Leszokom a cigiről.
Minteoan!
Ember!
Hé!
Minteoan!
- Fogd be! - Halálra ijesztettél!
- Meg akarsz öletni? - Kivel?
Minteoannal!
- Igen? - Igen.
Most!
Horică... vele van.
Horică elvette tőle a puskát, de aztán Minteoan visszavette.
Most meg akar ölni, amiért le akartam menni a faluba.
- Tényleg? - Igen! Lementem én a faluba?
Lementem?
- Gyorsan! - Bub, te igenis lementél a faluba.
- Nem emlékszel? - Nem.
Visszajöttél, és jól összevesztél Minteoannal.
Horică és én is közbeavatkoztunk, hogy megvédjünk.
De rávert jó párszor a fejedre egy kalapáccsal.
Aztán mondta, hogy beléd lő, de azt hittem, viccel.
Egy másodpercig sem viccelt!
Kuss! Még meghall minket!
Gyere!
- Gyere! - Várj!
- Várj, Tică! - Mi van?
- Megcsókoltam valakit? - Hol?
- A faluban. - Nem. Menjünk!
Tudtad, hogy van egy képem rólad?
- Jó neked. - Egy autogramos.
Elsős gimnazista voltam.
Jöttél valami drogokat áruló diákok miatt.
Tudod, mit írtál arra a képre?
Most elmeséled, hogy olyat írtam,
amitől újságíró akartál lenni?
Azt írtad: "Lgjobbakat, Doina Poenaru".
"Lgjobbakat"?
Siettél, és kihagytad az "e" betűt.
Részben jól látod. Miattad is újságíró akartam lenni.
Na, nem olyan, mint te!
Mondani is akarsz valamit, vagy csak piszkálni?
Igen! A szerkesztőségben nem azért akarnak megszabadulni tőled,
mert rosszul végzed a munkád, vagy mert öreg lennél.
Hanem mert már nem teszed bele a lelkedet.
És ezt a főnök előtt térdelve hallottad?
Te egy akkora...
El akartam neked valamit magyarázni.
Azt hiszed, nem tudom, mit csinálsz?
Hogy azért filmezed őket, hogy gúnyt űzz belőlük?
Egy újabb film arról, mennyire buta néhány ember,
míg te mindent tudsz? Régebben emberek
igazi problémáit mutattad be. Dolgokat, amik igazán számítanak.
Most meg nevetség tárgyává teszed őket. Csak azt nem értem, miért.
Egy évig a nagy semmiért voltál velem.
Tanulás helyett kritizálással voltál elfoglalva.
Azt hiszed, beleöntheted a lelked
mindenbe, minden egyes nap?
Tudod, milyen fél évet egy filmnek szentelni
a városi szeméttelepen élő emberekről?
Emberekről, akik víz, higiéniás eszközök, személyazonosság nélkül élnek...
Nem szavazhatnak, így nem számítanak.
Megígéred, hogy elmeséled a történetüket, hogy segíts.
Aztán a főnököd miatt minden megy a kukába,
mert új párt került hatalomra.
Tudod, milyen egy egész városvezetést magadra haragítani,
mert "elhivatottságból" le akartad leplezni az ügyeiket?
És minden reggel fenyegető üzenetekre ébredni?
Hogy aztán a főszerkesztőnek megmutatva a végén téged rúgjanak ki?
Aztán hazamenni...
ahol kis békét remélsz...
de csak a barátod vár rád összecsomagolva...
mert elege van a sok szarságból, ami veled jár...
Megnézném, maradna-e lelked a munkához.
Engem csak az érdekel, hogy fizessenek, és dolgozhassak.
Bocsásd meg, hogy nem mentem meg a világot!
De szerinted oké, hogy a bolondját járatjuk velük?
Ezt miből gondolod? Nem űzök gúnyt senkiből.
Ha az elején nem is hittem el ezt az egész történetet,
azért megéri dokumentálni.
A mai anyaggal... szerintem újra kezdhetek mindent.
Újra létrehozok valamit, és beleadom a lelkemet.
Lehet, hogy okkal vagyunk itt.
Lehet, hogy ez a misztikus hely mutat új utat.
Mit csinálsz?
Hozom a kamerát, és követjük Ticăt.
Figyelj... hozol néhány cigit is?
Rendben, hozok.
- Hová viszel? - Kuss! Még meglát!
- Ide figyelj! Mássz be! - Hova?
Ide! Ne aggódj! Segítek bemászni.
Maradj lent, és húzd meg magad! Visszafordítom Minteoant.
Amikor biztos a terep, visszajövök, és irány a rendőrség.
- Rendben. Várj! - Mi az?
- Figyelj... - Mi az?
- Ti nagyon jó testvéreim vagytok. - Igen.
- Nagyon jó testvéreim. - Azok.
- Köszönöm - Rendben.
Maradj nyugton! Mássz be rögtön!
- Várj! - Mi az már?
- Hoznál egy kis vizet? - Hozok. Mássz be ide!
Rajta! Fészkeld be magad! Lapulj meg!
- Szeretlek! - Oké-oké!
Horică!
- Kiáltást hallottam. - Csak képzelődsz.
Ki lenne az? A tolvaj? "Itt vagyok, Miteoan! Ide lőj!"
- Te kiabáltál? - Igen.
És azt hiszed, megőrültem? Mit csinálsz itt?
- Otthagytad az egész nyájat őrizetlenül? - Nem, Bică figyel rájuk.
Mi akarsz azzal a puskával?
Valaki ellopta Minteoan autóját a vásárban.
- Csendet! - Valaki ellopta az autóját, és...
Elment az akolhoz is juhokat lopni.
- Ki? - Nem tudom.
De Minteoan látta, és most őt keressük.
Lábon lőtte. Elvisszük a rendőrségre.
- Ne keressétek tovább! - Miért ne keressük?
Oké, keressétek csak! Azt hiszem, láttam is!
- Hol? - A völgy felé ment.
- Sántikált a szerencsétlen. - Ő az!
- Biztosan! - Hol láttad?
Csak menj egyenesen... Menj, és megtalálod!
Óvatosan, el ne ess! Vigyázz magadra!
Ne kiabálj! Fejbe kólintalak a puskával.
- Hová mész? - Ez meglőtte Bicăt.
Bicăt látta a juhoknál.
Bicăt lőtte meg? Hol van most?
- Elbújtattam az erdőben. - Ide figyelj...
Hallgass! Rájön, hogy titkolózunk.
Hoztál vizet...
Ella! Rakd ide a kamerát! Legyen pár kép a fákkal!
Felejtsd el a fákat! Találjuk meg Ticăt!
Megint hova sietsz? Megtaláljuk, ne aggódj!
Vegyük fel ezt a titokzatos fényt itt!
- Figyelj... - Igen?
Mi lenne, ha balról jobbra venném fel, aztán lassan fölfelé nézne a kamera?
Nem értem, mit mondasz.
Mi volt ez?
Ez nem a szellem volt, hanem maga az ördög!
Megnézem.
Menjünk vissza a sógyűrűbe! Siess!
- Mi volt az? - Semmi. Arról jött.
- Nem igaz. Erről jött. - Ezek a lányok voltak!
Igazad van. Arra!
- Kéred a kabátodat? - Igen.
Nagyon hideg van!
Köszönöm!
Ember! Lelőtted!
- Maradj ott! - Lelőtted!
Hogy érted, hogy lelőttem?
Eddig két durranást hallottunk, igaz?
Istenem...
Bică! Te vagy az?
Igen!
- Megint meglőtt? - Mi?
- Megint meglőtt? - Mi? Nem!
De igen! Maradj itt, amíg visszajövök!
- Oké. Hé! Víz! - Hozz neki egy kis vizet!
Fészkelődj be, és takard el magad!
Szeretlek titeket!
Melyiket csókolnád meg, hogy megmenekülj?
Azután, amit az erdőben láttam, a kutyát is.
És ha hozzájuk kell mennünk?
Nem tudom.
Csak itt kell ülnünk, nem?
Ha a körön belül ülünk, védve vagyunk.
Igen, itt kell maradnunk.
- Hogy van? - Halott.
- Halott! Látni akarom! - Ne!
Mindent beborít az agyveleje.
Nem akartam!
- Hé, nyugi! Nyugodj meg! - Hogy tehettem...
Minteoan! Hallgass el! Elmondom, mit csinálunk.
Lemész szépen a kocsmába, jól beiszol, és balhét csapsz!
Így tudják majd, hogy ott voltál.
Aztán jó hangosan közlöd, hogy hazamész.
Így lesz alibid.
Mi meg szépen eltemetjük. A Jóisten se fog tudni róla.
Nem akartam!
Minteoan, nyugodj le! Reggel szépen felbukkansz.
Mintha mi sem történt volna. Rendben? Menj, gyorsan!
- Mit tettem? - Nem csináltál semmit. Eriggy!
Mit tettem? Nem akartam!
Minteoan! Megölted. Na és? Mind meghalunk egy nap. Menjél!
- Nem akartam! - Ne engedd, hogy az akolhoz menjen!
- Add ide a puskát! - Vigyed csak! Menj!
- Ember! - Mi van?
- Mi az az "alibi"? - Semmi közöd hozzá!
Hozz egy kis vizet!
Mi van, ha egymást csókoljuk meg?
Te és én?
- Inkább üljünk a körben. - Igaz, jobb itt ülni.
Istennek hála, elment! A lányok biztosan halálra vannak rémülve.
Megérettek a csókra! Munkára fel!
Mit mondunk Minteoannak az autóról?
Számít az, ha végre megcsókoltuk őket hajnalhasadta előtt?
Gazdag nőket Bukarestből! Figyelj, szaladj a sufnihoz!
Aztán gyere sajnálkozva, hogy nincs só.
- Só és még micsoda? - Semmi más.
Volt még valami. Só és még valami.
Igaz! Az. Na menj!
- Legyőzött a szellem! - A szellem?
- Igen! - Nem végeztünk vele?
Nem... nagyon szívós az anyaszomorító!
Mindenhol kerestem sót, de egy szem nem maradt.
- Mit csináljunk? - Gyere be a körbe! Gyorsan!
- Fáj a válla? - Igen.
- Mit csinálsz? - Mit csinálok?
- Tudom, mit csinálsz. Hagyd abba! - Állíts meg!
Szemet vetettél az enyémre!
Igen! Inkább ő, aki szellemekkel harcol,
mint egy tökfilkó, aki fél órán át sót keres,
majd üres kézzel jön vissza.
Hagyd abba! Ő az enyém! Engem ölelt álló nap!
Igen? Majd meglátjuk.
Az én vállam is, mintha fájna...
Maga jól van. Doina megmasszírozza.
- Engem bárki. Doina! Doina! - Csak rontasz a fájdalmán!
A kiugrott vállat a helyére kell rakni, nem dörzsölni.
Igazad van! Lássuk csak...
Doina! Doina!
Bicuţă!
- Ez... - Úgy néz ki...
- Ő a mi öcsénk. - A szellem, akit lefilmeztünk.
Hogy érti? Ő nem egy színész!
Ella... Nézd meg a kamerán!
- Csak... - Vizet...
- Tessék? - Vizet...
Ez nem jutott eszembe! Víz és só!
- Két dolog volt! - Nos...
Ez a mi kis öcsénk. A beteges.
Apánk a farkasoknak adta.
Mi elhoztuk, és gondoskodunk róla.
Doina...
Nézd csak meg!
Játszd le újra!
- Minteoan visszajött. - Kérdezett Bicăról?
Igen, de mondtam, hogy a vízesésnél fürdik.
Ügyelj Minteoanra!
Ha meglátja őket, elviszi a faluba.
Akkor meg minek rontottuk el a kocsit?
Aztán soha nem látunk többet nőt errefelé.
- Hova viszed őket? - Az erdőbe, ne aggódj!
Leontina, te vagy az?
Istenem!
Mondjuk el az igazságot, amíg lehet!
Elmondtam, hogy a bátyánk.
És hogy az apánk a farkasoknak adta?
Valljunk be mindent!
Csak szarba kevertél minket, amióta idejöttek.
Nos...
Igen!
Lehetséges, hogy csak egy babona...
És ez lehetett csupán egy véletlen találkozás.
De nem tudom, hogy lehet, hogy Răchiţelében,
az a pár, amelyik a Gyapjúünnepen csókolózik, később egybe is kél.
Nem ott megy a meglepetésem?
Főnök...
- Mi az? - Ügyes vagy, Bicuţă!
Örülök, hogy legalább neked sikerült!
A feliratot fordította: Göntér Bence