Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Ceva ce nu mai văzuseră, care degaja un vapor,
foarte usturător şi coroziv.
Acţiunile regimului militar strict
sunt cauza măririi numărului de griji internaţionale.
Regimul distruge toată opoziţia.
Grupurile etnice sunt asuprite în estul ţării,
iar jurnaliştii străini foarte rar...
... susţin astă seară că o formă de armă chimică
a fost folosită în Burma de către conducătorii militari...
... a dus la răspunsul naţiunii.
Mii s-au luptat pe stradă şi mii au fost omorâţi...
În Burma, mulţi călugări protestanţi pacifişti au fost omorâţi,
câţiva arşi de vii, alţii înecaţi.
Jurnaliştii străini au fost împuşcaţi şi omorâţi.
Pe măsură ce mii de sate au fost distruse,
violul şi tortura sunt la ordinea zilei.
În Burma, sunt mai multe mine decât oriunde în lume.
Tinerii sunt bătuţi şi forţaţi să intre în armată,
mulţi având numai 12 ani.
Decapitările şi mutilările sunt ceva normal.
Poporul Karen, alcătuit în pare parte din fermieri creştini şi amărâţi,
au fost izolaţi pentru exterminare.
Guvernul militar de la conducere
vrea resursele naturale abundente de pe insula Karen.
Campania plină de sânge a armatei birmane împotriva poporului Karen
se desfăşoară de 60 de ani,
cel mai de durată război civil din lume.
Traducerea şi adaptarea: al3x04/Avocatul31 Subtitrări-noi Team
www.subtitrari-noi.ro
Cei doi şerpi pe care-i vedeţi, sunt cobre siameze sau cobre obişnuite.
Nu sunt rege cobră sau cobră care scuipă venin.
Unde ai fost?
Dă-i sacul.
Ne trebuie alt piton. Vezi ce poţi face.
Avem destule cobre, bine?
Pleacă de aici!
Toţi au colţi şi venin.
E mic, periculos şi e numărul 1.
Regele cobră numărul 2.
Şi acum cobra care scuipă venin.
Îţi poate scuipa venin în ochi.
O singură culoare.
E foarte, foarte periculos. Numărul 1 în Thailanda.
Ai grijă, prietene.
Pare să fie treabă periculoasă.
Sunt Michael Burnett. Aveţi timp să vorbim?
Nu va dura mult, promit.
Mi s-a spus că aveţi barca de închiriat.
Am vrea s-o facem.
Se poate? Trebuie să ajungem la capătul râului.
- Unde mergeţi? - În Burma.
Burma e o zonă de război.
Aşa îi spun oamenii, dar e mai mult genocid decât război.
Aceasta va fi a cincea călătorie a noastră, aşa că suntem conştienţi de riscul existent.
Eu nu mă avânt aşa departe în nord.
Să-ţi explic situaţia noastră.
Biserica noastră face parte dintr-o congregaţie Pan-Asian, din Colorado,
şi toţi suntem voluntari care, în perioada asta a anului,
aduc provizii de medicamente, atenţie medicală,
cărţi de rugăciuni şi sprijin pentru triburile poporului Karen.
Oamenii spun că tu cunoşti râul mai bine decât oricine.
Ei bine, mint.
Ceea ce te rog e să îţi compensăm
câteva ore din timpul tău.
Va ajuta la schimbarea vieţii oamenilor.
- Aduceţi şi arme? - Desigur că nu.
Nu schimbaţi nimic.
Păi...
Gânditul acesta ţine lumea aşa cum e ea acum.
La naiba cu lumea.
- Să mergem. - De ce?
Nu e interesat. Hai să mergem.
- Să încerc şi eu. - Nu, Sarah...
Nu, nu ai spus că e singura cale?
- Ştiu că am spus... - Atunci ce avem de pierdut?
- Am vorbit cu omul... - Doar lasă-mă să încerc, Michael.
- Sarah... - Te rog.
Alo?
Sunt Sarah Miller.
Sper că nu vă deranjează că m-am întors.
Bărbatul cu care vorbeaţi...
Nu vorbeam cu nimeni.
În regulă.
Bărbatul care vorbea cu dvs.
a întrebat dacă vă putem angaja să ne duceţi în susul râului.
- Aţi refuzat. De ce? - Nu vă pot ajuta.
Dacă aveţi motive bune, puteţi să mi le spuneţi?
Duceţi-vă acasă.
Nu ar trebui să fii aici.
Aveţi de gând să vă mai gândiţi?
Uite, nu ştiu nimic despre dvs.,
şi se pare că dvs. nu vă pasă să aflaţi ceva de noi.
Sarah.
Dar locuiţi atât de aproape de ce se întâmplă aici.
Adică, nu vă deranjează deloc?
Nu e treaba mea.
Sarah, ar trebui să plecăm.
Crezi că nu există motiv pentru care oamenii sunt aduşi aici să moară?
Sau crezi în dedicarea timpului altor lucruri
decât persoanei tale? Ai vreo credinţă?
Chiar trebuie să pleci.
Omului nu-i pasă. Vedem noi cum facem.
Satul Takehder-Papun Districtul Burma
Să nu scape nimeni!
Vă rog, nu fiul meu!
Băieţii ăştia sunt acum soldaţii noştri!
Sunt ai mei acum!
Dacă încercaţi să-i recuperaţi, tot satul va arde!
Dacă cereţi ajutor la rebelii Karen vă voi tăia limbile!
Dacă vă întoarceţi împotriva mea, vă voi hrăni cu propriile intestine!
Ascultaţi-mă, credeţi-mă şi fie-vă frică!
De ce te-ai întors?
Să te aştept.
- Ţi-am mai spus, nu te pot ajuta. - De ce?
Pentru că nu vreau.
- Unde îţi sunt prietenii? - Sunt la hotel.
Pot să am grijă de mine.
- Da? - Da.
- Ştiu că nu ne placi. - N-am spus niciodată asta.
Dar aşa se pare.
Trebuie să mergem să-i ajutăm pe oamenii ăia.
Pe cine ajutaţi?
Pe ei sau pe voi?
- Contează? - Da, contează.
Pe ei.
Nu ne lipseşte nimic din viaţa de acasă de la noi.
Ne aflăm aici pentru a face o diferenţă.
Credem că toate vieţile sunt speciale.
- Unele da, unele nu. - Pe bune?
Dacă toată lumea ar gândi ca voi, nu s-ar schimba nimic niciodată.
Dar nimic nu se schimbă.
Ba sigur că se schimbă. Nimic nu rămâne la fel.
Trăiţi-vă viaţa, pentru că aveţi una bună.
Asta încerc să fac.
Nu, ceea ce încerci să faci e să schimbi ceea ce e.
- Ce anume? - Faptul că suntem ca animalele.
Ne este în sânge. E firesc.
Pacea, pacea e un accident.
E ceea ce e.
Când eşti presat, să omori e la fel de uşor ca respiratul.
Apoi crimele se opresc într-un loc şi încep în alt loc,
dar e în regulă, pentru că omori pentru ţară.
Dar nu ţara ta ţi-o cere. Ţi-o cer câţiva oameni din frunte.
Oamenii bătrâni încep războiul, iar tinerii îl luptă.
Nimeni nu câştigă, toţi cei ce sunt la mijloc mor.
Şi nimeni nu spune adevărul.
Dumnezeu va face ca totul să dispară?
Nu-ţi irosi viaţa. Eu am făcut-o.
Du-te acasă.
Sincer. Du-te acasă.
- Îţi pasă. - Ce?
Îţi pasă.
Pentru că dacă nu ţi-ar fi păsat, ne-ai fi dus acolo,
ne-ai fi luat banii şi ai fi terminat.
Dar nu ai făcut-o.
Poate...
Poate ţi-ai pierdut credinţa în oameni,
dar trebuie să fi rămas credincios cuiva.
Crede-mă, sunt speriată.
Şi îmi iubesc viaţa şi nu vreau s-o pierd.
Dar încercând să salvezi o viaţă nu înseamnă să-ţi iroseşti viaţa, nu-i aşa?
Ne ajuţi?
Bine.
Mulţumesc.
Oricât de răi ar fi oamenii ăştia, în cele din urmă vor pierde.
Nu pot continua împotriva unui front unit. Nu pot.
Numai timpul ne va arăta, dar între timp,
noi doar trebuie să ajutăm să-şi păstreze calmul.
Chiar ieri am citit...
Scuză-mă.
Sarah, unde te duci?
Să vorbesc cu el.
Probabil că vrea intimitate.
Michael, nu ar trebui să-l ignori.
- Ne ajută. - A fost plătit.
Nu a luat nimic.
Îţi mulţumesc din nou că ne ajuţi. Toţi îţi mulţumim.
E de parcă aceeaşi privelişte se arată mereu.
E atât de gol aici.
Doar arată aşa.
Nu ne-ai spus care e numele tău.
- John. - John.
- Trăieşti aici de mult timp? - De mult timp.
- De unde eşti? - Bowie, Arizona. Un oraş mic.
Ce ai făcut acolo?
În mare parte aveam grijă de cai.
- De ce ai plecat? - Am fost chemat la datorie în 'Nam.
- Acum mult timp. - Acum mult timp. Mulţi ani.
Şi ai rămas pur şi simplu?
E complicat.
- Ai familie acasă? - Un tată, poate. Nu ştiu.
Nu eşti curios să vezi cum s-au schimbat lucrurile acasă?
Trebuie să ai un motiv pentru asta.
- Tu ce slujbă ai? - Predau. La clasa a şasea.
Ce?
Acum ştiu de ce pui atâtea întrebări.
- Ştii cumva cât mai durează? - Da, încă vreo câteva ore.
Poate ar trebui să-i acordăm puţin spaţiu.
Ar trebui să verificăm orarul, bine?
Bine.
Suntem logodiţi. E un om bun.
E bine.
Ştiu că tu crezi că locuieşti singur aici, dar întotdeauna e ceva ce te împinge.
- Ce este? Cine sunt? - Piraţii birmani.
Spune-le tuturor să stea la pământ, să nu scoată un sunet.
- Cine sunt? - E în regulă.
- Doar fă... - Nu vorbi!
- Mai sunt? - Poate.
Ce vrei să faci?
Ar trebui să continuăm să mergem. Ne-am luat un angajament.
- Ce vrei să faci? - Suntem un grup.
Dacă vor să voteze...
- Staţi jos! - Dacă vor bani...
Nu vorbeşte nimeni. Capetele jos.
Ţineţi capul jos şi să nu-i priviţi în ochi,
sau vă vor omorî.
Aveţi lumini! Aprindeţi-le!
Vreau să vă văd feţele de proşti... Fă-o!
Partea asta a râului e a noastră.
Încerci să treci?
Am putea să vă omorâm imediat!
De ce nu ne-aţi respectat?
Vă respect.
Vrem tot ce aveţi pe rahatul ăsta de barcă!
Unde vă duceţi, albi proşti ce sunteţi?
Să ducem medicamente bolnavilor.
Uită-te aici.
E cumva o femeie?
Adu-o aici!
Ia tot ce vrei, dar las-o pe ea în pace!
Taci!
Adu-o!
Îţi vom plăti!
Ştiu! Adu-o aici!
Îţi vom da toţi banii noştri.
Du-te dracu'!
Ridică-te! Ridică-te, curvo!
Ultima oară! Adu-o aici!
Dacă nu, o omor şi vă omor pe toţi!
Nu!
Ce ai făcut?
Am venit aici pentru a opri crimele!
Cine eşti tu să...
- Cine sunteţi voi? - Dă-i drumul!
Ar fi violat-o de 50 de ori, şi v-ar fi tăiat capetele.
Ne întoarcem!
Nu. Nu ar trebui să ne întoarcem.
- Ce faci? - Nu ne duce înapoi.
- Uită-te ce tocmai s-a întâmplat! - Am trecut şi de asta.
- Ne întoarcem anul viitor. - Suntem atât de aproape.
Michael, a fost ideea ta. Ne-am luat un angajament.
Ştiu că nu crezi în ceea ce facem noi,
dar e viaţa noastră, alegerea noastră.
Te rog, John.
Te rog.
Nu veţi schimba nimic.
Du-te şi stai jos.
E în regulă.
Ne vom întoarce pe ruta de pe uscat,
aşa că nu trebuie să ne aştepţi.
Trebuie să raportez asta.
Ştiu că tu crezi că ai făcut lucrul potrivit,
dar să iei viaţa cuiva nu e niciodată potrivit.
Nu ştiu ce să spun.
Atunci nu ar trebui să spui nimic, nu-i aşa?
Satul Klaw Kbe Lo
Salut.
Ce ai făcut!?
Prin spiritul lui, în fiinţa ta interioară.
Hristos să locuiască în inimile voastre cu credinţă.
Şi mă rog...
... ca voi să aveţi puterea de a răzbate...
Să văd dacă pot repara problema, bine?
Bine.
Bună, tu.
Dă-mi un bandaj de acolo.
Bine.
Mulţumesc.
În regulă.
- Ieşi de aici! - Cum rămâne cu ei?
Haide! Ia-i!
Poate ţi-ai pierdut credinţa în oameni,
dar trebuie să fi rămas credincios cuiva.
Încă îţi mai pasă de ceva.
Infanteria Uşoară S.P.D.C Batalionul 360
Pe ăla du-l la porci.
Liderul companiei cheamă Raven. Haide, Raven.
- Ce sunt eu? Tu m-ai făcut aşa. - Un soldat fără milă.
Doar nu închide.
Vorbeşte-mi, Johnny.
Doar nu închide!
- S-a terminat. - Nu s-a terminat nimic!
Când vei ajunge să recunoşti?
Ştiu de ce eşti aici, John.
Nu eşti curios să afli cum s-a schimbat lucrurile acasă?
Ai făcut destule pagube.
Întotdeauna te vei tortura
până când te împaci cu persoana care eşti.
Până când vei ajunge să recunoşti.
Deci vei rămâne aici pentru totdeauna?
- John! - Vreau să merg acasă!
John Rambo!
John?
John Rambo?
Numele meu e Arthur Marsh,
pastor la biserica creştină din Colorado.
Trebuie să vorbesc cu tine. E foarte important.
Nu aş fi venit aşa dacă nu ar fi fost.
În dimineaţa zilei în care grupul a plecat,
Michael Burnett m-a înştiinţat că plecau din această locaţie.
- Ce s-a întâmplat? - Nimeni nu ştie exact.
Trebuiau să se întoarcă acum 10 zile, dar nu s-au mai întors.
Am cerut ajutor de la ambasadă, dar ei nu pot ajuta.
Nu în Burma, nu la timp.
De unde ştii că sunt în viaţă?
Pentru că am fost în contact cu luptătorii Karen pentru libertate
care au spus că cred că ştiu unde au fost duşi.
Şi mi s-a spus numele unui fost militar american de la ambasadă
care m-a pus în legătură cu oameni care se spune că au experienţă
în această parte a lumii.
Mercenari.
Da.
Nu am de ales.
Tu cunoşti locul exact. Avem nevoie de tine să-i duci pe aceşti oameni
unde au fost duşi oamenii noştri.
Când sunt pregătiţi să plece?
Când eşti şi tu.
Nu o să spui nimic?
- Nu înţeleg. - Ar trebui.
Te referi la o rugăciune?
Nu pentru mine, pentru ei.
Da.
Dumnezeule,
fă-mă instrumentul tău al păcii.
Unde este vrajbă, lasă-mă să aduc dragostea.
Unde este rană, iertare.
Unde este îndoială, credinţă.
Unde este disperare, speranţă.
Unde este întuneric, lumină.
Unde este tristeţe, bucurie.
Fă-mă să nu caut consolarea, ci să alin,
să fiu înţeles, aşa cum înţeleg,
să fiu iubit, aşa cum iubesc,
pentru că în ceea ce dăm, primim.
În moarte ne trezim în viaţa eternă.
Uitaţi-vă la afurisitul ăsta de loc. Doar o afurisită de maimuţă ar locui aici.
Ce naiba caut eu aici?
Hei, termină cu rahatul ăsta.
Lui En-Joo nu-i place arta.
- Lui En-Joo nu-i plac prostiile. - Îmi place sora ta, Diaz.
Şi ei îi plac retardaţii.
Ce ţi-a spus părintele?
Nişte tâmpenii despre o parte a turmei lui care îi lipseşte.
I-am spus: "Uite, amice.
Asta primeşti când intri fără voie în afurisita de Burma.
Asta primeşti când cercetezi pe furiş în rahaturile altora".
Ştii, generalii ăştia de aici câştigă mulţi bani.
Se câştiga milioane din droguri aici decât în oricare loc de pe afurisita de planetă.
Rahat.
- Milioane, cretinule. - La naiba, da, omule.
Cum crezi că plătesc pentru armata asta de rahat?
Ai naibii generali, sunt cei mai mari drogaţi dintre toţi.
Este nobil, Lewis.
Ce?
Oamenii ăia au intrat acolo fără arme,
doar cu cărţi şi medicamente. Este nobil.
Hei, şcolarule.
Bagă-ţi nasul tău nobil în afacerile altora,
şi fie eşti terminat, fie eşti mort.
Singurul motiv pentru care fac asta este pentru o fostă soţie şi trei copii.
Şi după ce se termină rahatul ăsta,
îţi poţi băga chestia asta cu soldăţia direct în fund.
Hei, barcagiule. Haide, mai repejor!
Cu cât ajungem mai rapid acolo, cu atât mai rapid ne întoarcem.
Slujitori proşti ai Domnului...
Au venit aici propovăduind tot rahatul ăla,
şi se aşteptau ca întreaga lume să reacţioneze precum cartierul lor nenorocit.
Ei bine, nu a fost aşa.
Aşa că au trimis Diavolul
să facă munca Domnului. Este ironic, nu-i aşa?
Te plictisesc, amice?
Ce, este... este din cauza excursiei? Te-a făcut nervos?
Pentru că, serios, ar trebui să apreciezi acţiunea.
Ştii la ce mă refer?
Trebuie să fie mai bine decât să te uiţi la fundul unui şarpe.
Dumnezeule.
Chiar eşti un ticălos dur, nu-i aşa?
Poţi să renunţi la privirea asta. Am mai văzut-o,
şi nu sunt impresionat.
Este din vechea şcoală SAS.
Soldaţi de primă clasă, dar absolut maniaci.
Noi, cei din SBS, nu suntem atât de ciudaţi.
Ne place să ne folosim creierele. Ştii ce vreau să spun?
Ei îmi spun Şcolarul.
Porecla mi-a rămas din şcoala de lunetişti.
Iar camarazii mei nu încetează să mă strige aşa, indiferent câţi oameni împuşc.
Ce vrei de la noi?
Un bătrân şi un copil. Cred că glumeşti.
Asta este tot ce au putut strânge rebelii?
Nu îmi place asta.
Eşti în afurisita de junglă, cretinule. Nu este nimic de plăcut.
Ce mai faci?
Numele meu este. El este Tha.
- Asta este tot? - Da.
- Ce este cu copilul, omule? - Se pricepe să găsească urmele.
Nu avem nevoie de cineva să găsească urmele. Avem nevoie de un afurisit de ghid.
Cunoşti locul exact, nu-i aşa?
10 kilometri spre vest, 2 spre nord, 6 de mers pe jos.
- Câţi soldaţi sunt? - Sute, poate.
- Sute? - Ce a spus?
Alţi noi soldaţi vin mâine.
Da, ştiu că sunt doar un nenorocit alb, dar ştiu să socotesc.
O să avem de a face cu 100 de afurisiţi.
În regulă, în regulă, în regulă. Să fim înţeleşi.
Nu ne angajăm în luptă.
Dacă îi putem extrage pe oamenii ăştia, bine.
Dar este ceva de genul: intrăm, ieşim, fără zgomot, sau renunţăm.
Vrea să-mi spune cineva ce face barcagiul?
Hei, de ce nu aştepţi pe vas?
Rămâne pe barcă omul meu.
Tu eşti barcagiul. Tu să rămâi pe barcă.
- Nu o să vă încetinesc. - Da, ştiu că nu o să faci asta.
- Nu este o drumeţie în natură. - Să crezi asta.
- Poate rămâne cu mine în spate. - Hei, hei, rămâne aici.
El este barcagiul. Rămâne lângă afurisita de barcă.
Vreau un alb pe barcă, nu un afurisit de asiatic.
Cine are explozibili? Tombstone?
- Deloc. - Cam 500 de grame de C-4.
Am o mină Claymore.
În regulă, să terminăm cu asta.
Haideţi, mişcaţi-vă, mişcaţi-vă.
- Ce naiba este asta? - Se numeşte bomba Tallboy ~Cea mare~.
Bombă englezească în al doilea Război Mondial.
De aici preluaţi voi.
Omule, am văzut ceva grozăvii.
Frate, nu am mai văzut grozăvii ca asta.
Vine armata. Ucide totul.
Lasă aşa morţii, drept avertisment.
Tha, du-te acasă. Grăbeşte-te.
A văzut destul.
Sunt mine peste tot.
Aveţi grijă unde păşiţi.
- În regulă, să mergem. - Unde?
Au ucis chiar şi afurisiţii de câini. Oamenii ăia sunt morţi.
Sunt de aceeaşi părere cu En-Joo.
Cel puţin ar trebui să mergem să vedem, să verificăm.
Sunt de partea ta. Să mergem să verificăm.
Ce să verificăm? Sunt de 100 de ori mai puternici.
Hei, am luat banii omului.
Hei, hei, hei, hei.
Calmează-te, calmează-te.
O să mergem acolo să vedem cum stă treaba.
Dar dacă este ceva în neregulă, orice, plecăm.
În regulă?
Da.
- În regulă. - Bine.
- Pe unde? - Pe aici.
Armata! Ascundeţi-vă! Ascundeţi-vă!
O să trag în ei.
Nu! Dacă nu se întorc de unde au venit,
omule, or să îşi dea seama că suntem aici.
Ţine tu banii
Pariez pe cel din capăt.
Ce naiba fac, omule?
De cât timp lipsesc?
Trei ore. Poate patru.
Cine eşti, barcagiule? Unde ai învăţat să ucizi în felul ăsta?
Să mergem.
Or să vină să ne vâneze
când tipii ăştia nu or să se întoarcă.
Am familie pentru care să trăiesc, omule.
Nu avem nevoie de rahatul ăsta. Ne întoarcem la barcă.
Nu, nu o să faceţi asta.
Ce ai spus?
Nu-mi pasă cine eşti.
Dacă mai spui un cuvânt jur pe ochii copilului meu
că o să te ucid.
Să mergem.
Hei, hei!
Nu plecaţi nicăieri.
Nu este nimeni dintre noi care să nu vrea să fie în alt loc,
dar asta facem noi, ăştia suntem noi.
Trăim pentru nimic,
sau murim pentru ceva.
Alegerea ta.
- Cunoşti tabăra? - Da.
Să mergem.
Odată ce Şcolarul este în turn, avem 15 minute.
Setaţi-vă ceasurile la 1:45. Intrăm, ieşim, nu aşteptăm pe nimeni.
Ne întâlnim la baza turnului.
- Sunteţi pregătiţi? - Da.
Pregătiţi.
Am intrat.
Du-te.
Nu vorbi. Vă scoatem de aici.
- Unde este fata? - Este acolo.
Dezleagă-l. O să ne întoarcem după voi.
Aici.
Sunt doi din ei în cuşcă, lângă porci.
- Adu-i. - S-a făcut.
- Haide, haide. - O ai pe Sarah?
Taci, vino.
Te rog, nu. Nu.
Nu găsim nimic. Mai este un minut.
- Una dintre ei este înăuntru. - Lasă-i.
- Tu să pleci. - Ce naiba sunt ei pentru tine, barcagiule?
Fugi.
- Să mergem. - Unde este barcagiul?
- Şi Sarah. - 15 minute. Asta a fost înţelegerea.
- Plecăm. - Să mergem!
- Încă cinci minute. - Prostii.
Ştia înţelegerea.
Hei, am venit împreună, plecăm naibii împreună!
- Este viaţa ta. Să mergem. - Nu fără ea!
Nu Dumnezeu ţi-a salvat viaţa. Noi am făcut asta.
Şi dacă îţi mai rişti o dată viaţa,
o să te ucid naibii chiar aici.
Acum ridică-te naibii.
Ridică-te. Mişcă!
Pe aici.
Este în regulă. Te ajut eu.
Plecăm de aici. Haide.
- Unde sunt? - Au plecat pe acolo, prin grădină.
Probabil că ştiu o altă cale de ieşire.
Mai avem o oră până se luminează de ziuă. Trebuie să ne întoarcem.
Pe aici.
- Ridică-l. - Ce este în neregulă?
- Ridică-ţi piciorul. - Nu, nu vreau să vă încetinesc.
Ridică-ţi piciorul.
Nu o să reuşească în starea asta.
Nu vreau să fiţi prinşi din cauza mea.
Să mergem.
Simt că toate astea sunt din vina mea.
Este vina tuturor.
Am încercat să ajut.
Ţi-am spus, este ceea ce este.
Nu vreau să cred asta.
Crezi că l-au găsit pe Michael?
Adică, probabil l-au găsit.
Da, probabil.
Să mergem.
Piciorul meu! Piciorul meu! Iisuse! La naiba!
Taci. Taci. Suntem aici. Te scoatem noi.
- Piciorul lui este sfâşiat. - Rahat.
Unde este ghidul?
- Nenorocitul a fugit! - Dă-l naibii. Ştiu coordonatele.
Nu o să ajungem la rău cu el.
Vrei să taci naibii? Vino şi bandajează-i piciorul.
- Scoate-i gheata. - Nu!
Lăsaţi-i gheata. Lăsaţi-ne, suntem doctori.
- Am nevoie de un cuţit. - Poftim, poftim.
La naiba! La naiba!
- O să supravieţuiască? - Nu ştiu. Fă o targă.
Răspândiţi-vă!
Mergi în faţă.
Auziţi asta?
Ne urmăresc.
Ne adulmecă mirosul.
- Întoarce-te. - Ce faci?
- Întoarce-te. Întoarce-te. - Bine.
Vreau ca voi doi să vă îndreptaţi spre sud-est spre râu.
Barca vă va aştepta.
Dacă nu este acolo, urmaţi linia ţărmului până o să vă găsesc.
Dar tu?
O să fiu în regulă. Dă-mi mina aia Claymore.
- Acum trage un foc. - Ce?
Trage un foc de armă!
O să reuşeşti.
Du-te! Du-te!
- Haideţi! Haideţi! - Mişcaţi-vă! Mişcaţi-vă!
- Să mergem! - Te ţin eu. Te ţin eu!
Apuc-o! Apuc-o!
- Nu pot. - Ridică-te!
Nu pot.
Haide. Haide.
- Jos, jos, jos. - Aşteaptă. Ce este? Ce? Ce?
Drăcia naibii. Uite.
Ce este?
Dumnezeule!
La naiba.
Nenorociţi laşi! Laşi nenorociţi!
Nenorocitul naibii.
Laş nenorocit!
Vino să te lupţi cu mine, nenorocitule!
Haide... Luptă-te naibii cu mine!
La naiba... Nenorocitule... Fă ceva...
Iisuse!
Dumnezeule.
Ce facem?
Nu putem face nimic.
Dumnezeule.
Nu.
Rebelii Karen.
Michael?
Michael? Michael?
Michael?
Michael! Michael!
Michael!
Este în regulă. Este în regulă.
- Du-te şi ajută-i, bine? - Bine.
Subtitrarea: al3x04/Avocatul31 Subtitrari-noi Team/www.subtitrari-noi.ro
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/hcek Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari