Îmi iroseşti timpul, Bourdette?
Îmi iroseşti timpul?
Dacă află că am vorbit cu tine,
...mă vor omorî.
Spune-mi cum merge.
Nu, asta-i...
Nu e bine. E o nebunie.
Faci ceea ce trebuie...
un lucru curajos. la loc, te rog.
Ce înseamnă "lepurele flămând ţopăie"?
Traducerea şi adaptarea: CAMY / LionKing09
Mulţumesc.
- Aniversare fericită. - Aniversare fericită.
Unde vom fi peste 5 ani?
Chiar aici, la Hotelul Lafitte, doar că vom avea o doică acasă.
Îmi place.
- Şi mie. - O doică...
blondă, cam de 19 ani, suedeză,
şi foarte bine făcută.
Nu mă tachina.
...a plonjat azi de pe acoperişul unei parcări de pe strada Burgundy.
- Catherine James a fost acolo. - Acolo mi-am parcat maşina.
Lângă mine se află locotenentul Durgan de la Poliţia New Orleans.
Credeţi că avem o victimă a unei crime?
Nu voi comenta pentru moment, dar voi spune că NOPD
va face tot ce-i stă în puteri
- să rezolvăm această problemă. - Precis, alt caz nerezolvat.
- Ştiu ce se întâmplă. - Suntem în New Orleans.
- Oraşul care se duce naibii. - Fii serios, ne place în New Orleans.
Cine-i dat naibii?
Poate că oraşul se duce naibii, dar noi vom dansa.
Ai dreptate.
- Pot să te întreb ceva? - Da.
Cum v-aţi cunoscut?
Pariez că a fost picant şi romantic.
- Nu, nu chiar. - Eu cred că a fost.
Ei bine...
Stai, stai, stai. Opreşte-te. "Ei bine"?
Eu ştiu că a fost "Bine".
El stătea cu nişte puşti cam de 14-15 ani.
Erau prima dată la o Simfonie.
- Şi chiar ascultau. - Unul sau doi din ei.
Cred că a fost incredibil ce-a făcut pentru copiii aceia.
Prostii! Acei copii, erau delicvenţi juvenili.
Trebuiau să fie în detenţie,
şi Will trebuia să-i supravegheze, dar în loc de asta
ticălosul ăsta de aici, şi-a folosit propriul card
să-i ducă la un concert.
- Erau elevii mei. - Sigur că erau.
Nişte copii daţi naibii.
Nu e "Oh!". E "Aaaah"!
- Ce?... Ce? - Închide ochii.
Unde pleci?
Nu te uita la mine.
- Vino înapoi. - Închide ochii.
Închide ochii. Strâns.
Bine.
Întinde mâinile.
Ce vrei să faci?
Nişte lucruri de nedescris.
Aniversare fericită.
E minunat.
Nu credeam că mi-ai cumpărat ceva.
Sigur că ţi-am cumpărat.
Sunt nişte rubine mititele.
Mulţumesc.
Te iubesc.
Pe rând, vă rog. Pe rând.
Telefoane, pagere, cuţite, arme. Dacă zdrăngăne, predaţi-le.
Predă telefonul, Edwin.
- Ce telefon? N-am nimic. - Şi bip-ul ăla?
- Mulţumesc, dle Will. - Dle Jimmy.
- Mai este valabil diseară? - Te duci la fund.
Visează în continuare.
Dacă vă aduceţi telefoanele la şcoală, părinţii voştri...
Preţul spiritului într-o risipă de ruşine, este dorinţa în acţiune.
Până la acţiune, pofta este un sperjur,
criminală, sângeroasă, plină de săIbăticie, extremă, crudă şi de neîncredere.
Vedeţi ce face Shakespeare aici? Foloseşte cuvinte să creeze emoţii.
Ce fel de cuvinte sunt acestea?
Cuvinte violente. Şi de ce este important?
Când simţi că eşti supărat, când vrei să pocneşti pe cineva,
mai bine le aşterni pe hârtie.
Găseşti cuvinte care evocă emoţia, şi faci ceva pozitiv cu ele.
Edwin.
Puteam să jur că directorul ţi-a luat telefonul de dimineaţă.
la ghiceşte?
Dacă ai participa la oră, câte escrocherii faci în şcoală,
chiar ai putea realiza ceva.
Du-te-n mă-ta.
Eşti gata să suferi?
Să te văd.
- Mulţumesc. - Ne vedem acolo.
O iau pe aici.
- Noapte bună. - Pa-pa.
Târfă, nu?
Urcă!
Să mori tu.
Şah mat şi mat, amice.
Pe asta n-am văzut-o.
Problema ta, amice, este că joci în siguranţă.
Trebuie să-ţi asumi nişte riscuri, să joci ca să nu pierzi.
Asta îţi cam asigură înfrângerea.
Aranjează-le, nenorocitule.
- Frumos jucat. - În regulă.
- Noapte bună, Jimmy. - Noapte bună
O caut pe Laura Gerard. Sunt soţul ei.
Dle Gerard, dacă vreţi să mă urmaţi.
M-am ocupat de soţia dvs, de când a fost adusă.
Am ţinut-o sedată pe calmante.
Până acum n-a avut nicio reacţie.
Are câteva răni adânci, hemoragie internă.
O monitorizăm cu atenţie.
Locotenent Richards, NOPD.
Ne-a făcut descrierea.
Lucrăm la o asemănare. Vom reuşi să-I identificăm.
Puteţi să mă lăsaţi o clipă cu soţia mea? Vă rog?
Îmi pare rău.
Am chemat-o să iasă cu noi.
Bună, Will.
Îmi pare nespus de rău.
Pe nenorocitul care i-a făcut asta Laurei,
poliţia îI va găsi.
Du-te acasă, Jimmy. E târziu.
- Voi fi bine. - Orice ai nevoie, bine?
- Orice. Sună-mă. - Mulţumesc.
Închide ochii. Strâns.
Mulţumesc.
Îmi pare rău ce i s-a întâmplat soţiei tale.
Este îngrozitor.
Laura, nu-i aşa? Se simte bine?
- Eşti de la poliţie? - Nu.
Nu, dar...
...cu câţiva ani în urmă, am trecut prin ceva asemănător.
Probabil treci şi tu prin aceeaşi stare acum.
- Serios? - Da.
Bărbatul care ţi-a violat soţia, a fost...
a fost eliberat condiţionat, în urmă cu 3 săptămâni.
Ştii cine a fost?
A mai făcut-o înainte, o va mai face din nou.
Dacă doreşti...
ne putem ocupa noi de el.
De cine să vă ocupaţi? Cum adică? Să-I arestaţi?
Ei bine, dacă-I predăm poliţiei,
va dura cel puţin 6 săptămâni că testul ADN să fie complet.
În cele din urmă, ar urma un proces cu soţia ta,
...presupunând că ea nu va renunţa la plângere...
...şi va fi târâtă la nesfârşit în acest coşmar.
Va apărea în tribunal. Va fi chestionată de avocaţi.
Şi chiar dacă obţine o condamnare pe baza ADN-ului, ceea ce nu e sigur,
violatorul poate fi închis minimum 11 luni.
Ceea ce înseamnă jumătate dintr-o condamnare pentru evaziune fiscală.
Cine eşti?
Mă numesc Simon.
Reprezint o organizaţie care...
...se ocupă de genul acesta de oameni.
Cum ar fi bărbatul care ţi-a violat soţia.
Ne-ar face mare plăcere să ne ocupăm de el.
Nu prea am idee despre ce vorbeşti.
Ştii despre ce vorbesc.
Nu te va costa nimic din punct de vedere financiar.
Adică, dacă doreşti să ne ocupăm de el,
îţi vom cere o favoare cândva în viitorul apropiat.
Să ai grijă de cineva câteva ore,
sau să spargi o cameră de securitate, să dai un telefon, sau...
ceva care ne-ar putea ajuta.
Tu...
...ştii unde este?
Ştim, dar avem o problemă cu timpul, aşa că, va trebui...
să obţinem un răspuns de la tine, cât de repede posibil.
Ascultă.
Suntem doar câţiva cetăţeni care îşi caută dreptate.
lubim acest oraş. Am obosit să-I vedem ducându-se naibii.
Nu.
Bine. E în regulă Ai grijă de tine.
Aşteaptă.
Sunt nişte distribuitoare automate în cantina Departamentului de Oncologie.
Dacă vrei să se întâmple, alege "Forever Bar".
Cumpără două bucăţi, bine? Două bucăţi.
Şi... dle Gerard, n-am stat de vorbă niciodată.
Nu m-ai întâInit niciodată. Bine?
Nu vei povesti această conversaţie nimănui.
- Le-ai luat pe alea sănătoase? - Poftim?
M-am gândit că dacă tot vrei să-ţi faci cinste,
ar trebui să iei ceva care merită, nu?
Uşor, omule.
E în regulă.
Ce naiba...?
Ce vrei?
Ai violat o femeie în seara asta.
Nevastă-ta?
Nu am nevastă. Nu ştiu cine este.
Soţia mea a fost ucisă în urmă cu 3 luni, de un gunoi ca tine.
Da, da.
Casa de Funeralii Kirksey.
"lepurele flămând ţopăie. "
Domnul Gerard?
- Dle Gerard? - Da.
Trebuie să mai semnaţi câteva formulare de asigurare.
Am discutat cu poliţia în această dimineaţă.
L-au găsit pe violator.
E mort.
S-a sinucis.
Vom găsi o cale să trecem peste asta...
...împreună.
Ştiu.
- Îmi pare rău. - Nu.
Nu spune aşa ceva.
Este atât de greu.
Scumpo, tipul e mort.
- Vreau altă încuietoare la uşă. - Bine.
Şi gratii la ferestre.
Will?
Da, eu sunt.
- Ai încuiat uşa? - E încuiată.
Parcă aş fi o nebună.
Nu, eşti ca o persoană care trece prin dificultăţi.
Vreau să-mi cumpăr o armă.
Nu ţinem arme în casă. Fără arme.
Dacă poziţia nu este stabilă, nici împuşcătura nu va fi stabilă.
Ţine minte, picioarele egal depărtate cu lăţimea umerilor, genunchii uşor îndoiţi.
Apleacă-te uşor înainte.
Du arma pe linia de tragere.
Ai vedere din faţă, vedere din spate.
Apasă pe trăgaci.
Uite-ţi spray-ul cu piper.
Ţine minte, apasă trăgaciul.
- Ai grijă. - Mersi.
Cu tine mereu ratez.
- Tot trebuie să înscrii. - În regulă,
- Buzunarul lateral. - E cam mult verde, Laura.
Mult verde.
- Bine jucat, scumpo. - Eşti un rechin în piscină.
Ai observat.
Bine, încă un joc. Îţi dau şansa să egalezi.
- Le adun eu, tu aduci de băut. - În regulă, bună idee.
Alo?
Will? Vino afară. Trebuie să vorbim.
- Cine e? - Simon. Trebuie să vorbim.
Vino afară.
Spune-i Laurei că este sora ta.
- Alo? - Eşti la magazinul din colţ?
- Da. - Intră acolo.
Vreau să cumperi un pachet de gumă,
apoi să te duci la intrarea din spate.
- Aveţi gumă? - Da.
- Cât costă? - Un dolar şi cincizeci de cenţi.
- E intrarea din spate? - Da, pe acolo.
- Salut, Will, urcă. - Ce vrei?
O discuţie rapidă. Calmează-te. Arăţi bine.
Şi soţia ta la fel. Mă bucur să văd că v-aţi revenit.
Despre ce vrei să vorbim?
Tu ce crezi?
Există o cutie poştală, în faţa intrării de la grădina zoologică.
Am vrea să te duci acolo mâine, după serviciu,
şi să expediezi ăsta la ora 4:15 fix.
Ce este?
O scrisoare pentru Moş Crăciun.
Moş Crăciun?
- Şi-apoi suntem chit? - Nu depinde de mine.
Păi, de cine depinde?
Tot ce ştiu este că, trebuie să expediezi ăsta.
- Unde-ai fost? - M-a sunat soră-mea.
Era zgomot aici, şi a trebuit să ies afară.
- Eşti bine? - Da, totul este în regulă.
- Bine. - Mai jucăm? Dublu sau nimic?
Nu, sunt prea obosit. Hai să plecăm.
- Bine? - Bine.
Da?
- Eşti la cutia poştală? - Da.
Deschide scrisoarea.
Bine, stai puţin.
- Bine. - Du-te la grădina zoologică.
Plăteşte biletul cu banii jos şi aşteaptă la intrare.
Dacă femeia şi fata îşi fac apariţia,
urmăreşte-le. Dacă apare individul,
sună la numărul ăla imediat şi spune "lepurele flămând ţopăie".
- Ai înţeles? - lepurele flămând ţopăie.
Aşa.
- Ce înseamnă? - Nu contează ce înseamnă.
Acum, memorează numărul şi feţele lor,
şi fă hârtia aia bucăţele.
Ai înţeles?
În regulă, baftă.
Vă urez "Bun venit" la Zoo şi la spectacolul cu elefanţi.
Avem doi elefanţi în grădina zoologică Audobon, amândouă sunt femele.
Ea este Jean.
Are 36 de ani,
şi cântăreşte 3 tone şi jumătate.
Anya are 45 de ani, şi cântăreşte aproape 5 tone.
Astăzi vă vom arăta câteva din comportamentele elefanţilor,
şi lucrurile pe care le facem zilnic, când îi verificăm,
ca să fim siguri că sunt sănătoşi şi le merge bine.
La ce te uiţi? Am mai văzut ca tine.
În regulă! Nimeni nu se uită la nimeni.
- Calmaţi-vă. - Nu mă atinge.
Nu te ating, te ghidez.
În regulă. Vreau ca toată lumea...
- Hei, Will. - Ai fost azi în clasa mea?
- De ce? Nu înţeleg. - Nu e nevoie să strigi. Sunt aici.
Am făcut tot ce mi-ai cerut...
- Scrisoarea lui Moş Crăciun, Zoo... - Individul n-a apărut?
Nu, nu cred, dar, uite... Am terminat cu asta.
Will, ai fost de mare ajutor, şi apreciem asta.
Dar ce ai făcut până acum, este doar o parte.
- Mai trebuie să faci un lucru. - Cred că ai făcut o greşeală.
Nu sunt făcut pentru genul acesta de "activităţi".
Da?
Will, o promisiune este o promisiune. Păstrăm legătura.
- Scuză-mă. - Este greşeala mea, frate.
E în regulă.
- Ţi-a căzut ceva. - Nu, nu este a mea.
Sigur că este.
Hei, nu este a mea.
- Will? - Da?
Am terminat mai repede repetiţiile. Vrei să ieşim la cină?
Sigur.
- Alo. - Bănuiesc că ai primit pachetul.
Da.
Mâine dimineaţă, vei avea o problemă cu maşina,
apoi te duci pe Broad Street 7, cu autobuzul de şcoală,
şi te dai jos la staţia de pe bulevardul Earhart.
Vei vedea o rampă pentru pietoni, care coboară la subsol.
Walczak ia autobuzul spre servici. Ajunge în jur de ora 8:15.
Aşteaptă-I pe rampă.
Când va trece pe acolo,
ai să-I împingi şi ai să-I arunci peste margine. Va fi simplu.
Dedesubt este o cale ferată. Va părea că s-a sinucis.
Există două camere de supraveghere care acoperă locul acela.
Nu-ţi fă griji pentru ele, amândouă sunt dezactivate.
- Când ai terminat, sună-mă. - Nu, am terminat.
- Will... - Am urmărit femeia şi fata.
Am terminat.
...tot ce trebuie să spui este, "lepurele flămând ţopăie. "
Ai înţeles? "lepurele flămând ţopăie".
- Ce faci aici? - Nu am semnal înăuntru.
Ce este?
Are legătură cu mine?
Am citit că uneori,
partenerul victimei, are probleme cu reacomodarea.
Doamne, nu, nu. Suntem bine.
Atunci ce este?
- Will, orice-ar fi, îmi poţi spune. - Nu e nimic. Te iubesc.
la autobuzul de şcoală de pe Broad Street 7,
şi coboară la staţia de pe bulevardul Earhart.
Walczak ia autobuzul spre servici. Ajunge în jur de ora 8:15.
Vei vedea o rampă pentru pietoni, care coboară la subsol.
Va fi simplu. Este o cale ferată. Va părea că s-a sinucis.
- Ai întârziat. - Îmi cer scuze.
Tu nu întârzii niciodată.
Bine, am înţeles.
De câte ori vrei să mă scuz?
"Şi mi-aş fi dorit să fi murit"
"şi în adâncimea nopţii el îşi fredona melodia".
"Stelele s-au stins, la fel şi luna".
"Cântăreţul s-a oprit din cântat, şi s-a dus la culcare",
"în timp ce blues-ul obosit, îi răsuna ca un ecou în minte".
"A adormit ca o stâncă"
"sau ca un om mort".
Ce s-a întâmplat? Te-ai retras?
Ţi-am spus că nu pot s-o fac.
Will, ştii ce poate face un pedofil.
Aranjează ca adulţii să facă sex cu ei, şi îi filmează.
Am înţeles. E gunoiul pământului.
Îşi merită soarta.
Dar eu nu sunt tipul potrivit. Nu sunt un criminal.
- Will, nu uita ce-am făcut pentru tine. - Nu eram eu însumi atunci.
În aranjament nu se spunea nimic de crimă.
Aşa că, pleacă naibii din viaţa mea.
De ce ţi-ar tăia cineva cauciucurile?
Cum au reuşit să intre în zona garajului?
N-ar fi atât de dificil.
Ce este?
Nimic.
De ce te porţi atât de ciudat?
- De ce, cumva... - Will?
Will Gerard? Mă gândeam eu că tu eşti.
Simon Adams. Am studiat împreună la Bartram.
- Îţi aminteşti? - Sigur... sigur.
- Bună, eu sunt Simon. - Laura, soţia lui Will.
Cum îţi merge? Încă mai lupţi pentru cauze drepte?
- Da. - Bun.
Am fost eliberat. M-am mutat în Seattle. Tocmai am consolat un prieten...
Soţia lui a fost ucisă.
- Dumnezeul, e îngrozitor. - Da, incredibil. Serios.
Nu trebuia să se întâmple aşa ceva.
Ai vrea să stai cu noi, Simon, să bei ceva?
Sigur, doar un moment. Eu...
Nu vreau să deranjez.
- Şi tu eşti profesoară, Laura? - Sunt muziciană.
- Frumos. Mi-ar plăcea să te ascult. - Simon.
Nu vreau să fiu nepoliticos, dar Laura şi cu mine avem o cină intimă.
Desigur. Da, înţeleg.
Mă bucur că te-am cunoscut, Laura.
Ciudat cum oamenii intră şi ies, unii în viaţa celorlalţi.
Nu credeţi?
Sună-mă, Will.
Aveţi grijă de voi.
E îngrozitoare treaba cu prietenul şi soţia lui ucisă.
Ce naiba faci?
Mi-ai văzut geanta?
E acolo.
Dragă, cred că am uitat ceva în maşină. Mă întorc imediat.
Bine.
Casa Funerară Kirksey.
Alo? Casa Funerară Kirksey.
- Aş vrea să vorbesc cu Simon. - Sunteţi domnul Gerard?
- Da. - Domnule Gerard,
Ştiu că aveţi o perioadă dificilă...
- dar noi cei de Casa Funerară Kirksey... - Nu, nu, nu.
Spune-i lui Simon, să-mi lase naibii soţia în pace.
Omule, îţi dai seama că cineva ţi-a tăiat cauciucurile
- pe partea cealaltă? - Da, ştiu. Mulţumesc.
Doamne, omule. În regulă, scuză-mă.
- Will? - Da... eşti bine?
Da.
- Unde-ai fost? - Ţi-am spus că mă duc la maşină.
Mi s-a părut că te-am auzit plimbându-te pe-aici.
Ce-i?
Nimic. Te priveam doar.
Laura...
Te iubesc.
- Şi eu te iubesc, scumpule. - Bine.
Am sunat la "Triple A".
Vor veni să schimbe cauciucurile.
Domnule Walczak, trebuie să vorbesc cu dvs.
Opreşte-te! Opreşte-te!
Opreşte-te!
Te rog, trebuie să...
Nu!
Bună. Am nevoie de cardul dvs,
şi de cheia de blocare pentru roţi.
Le aveţi?
Bună întrebare.
- Da? - Bună, Will.
Voiam să-ţi mulţumesc.
Ai făcut o treabă excelentă. Walczak e mort.
Acum ai terminat. Să ai o viaţă minunată.
- Care-i treaba, gunoiule? Zi ceva. - Hei.
Hei!
Hai, despărţiţi-vă! Haideţi.
- Încetaţi! - la mâna de pe mine, poponarule!
- Îmi pare rău - Dă-te de pe mine, omule.
Will, ce...?
Pentru lovirea unui student, suspendarea este de minim 3 săptămâni.
3 săptămâni.
La ce naiba te gândeai, Will?
Ai venit devreme.
Da, am avut...
...o jumătate de zi.
- Conferinţa studenţilor. - Ciudat.
Jimmy m-a sunat să întrebe de tine.
Ce-a spus?
Mi-a spus că ai lovit un student, şi ai fost suspendat.
Ei bine, puştiul ăla este...
- E un dezastru total. - Şi cu asta eşti în regulă?
Mulţumesc, draga mea, pentru sprijinul tău.
- Sprijinul meu? - Da, sprijinul tău.
Poftim.
De unde ai ăsta?
De unde I-ai luat?
- Nu pot să-ţi spun. - Nu poţi să-mi spui.
Eu...
Nu pot. Nu pot să-ţi spun, bine?
- Nu este... - Mă duc la repetiţii.
La Teatrul Mahalia Jackson, vă rog.
Laura?
Dle Gerard, sunt det. Rudeski. Acesta este det. Green.
Avem mandat de arestare pentru uciderea lui Alan Marsh.
Cine?
Vă rog să vă întoarceţi, dle.
Cine este Alan Marsh?
La stânga.
Vă rog să predaţi celularul.
Ţineţi plăcuţa în faţă. Staţi drept.
- Puteţi începe. - Nu, este absurd.
Sunt profesor la o şcoală. Predau Engleza la liceul Rampart.
Nu sunt un ucigaş.
- De unde îl cunoşti pe Alan Marsh? - Nu-l cunosc.
Vreau să te uiţi la ceva.
Acesta eşti tu, nu-i aşa, dle Gerard?
Da.
Şi uite-l pe Alan Marsh.
Acum, de unde îI cunoşti pe dl Marsh?
- Nu-l cunosc. - Tu din nou.
Te afli clar în dificultate. Nu-i aşa?
Ce s-a întâmplat acolo?
Există o altă cameră ce ne arată partea de sub autostradă.
Bun, asta dovedeşte că nu eu l-am omorât.
Din păcate, cineva a uitat să pună caseta în cameră.
E goală, nu există casetă.
Ce făceai pe rampă?
Da, am luat autobuzul spre serviciu.
Cineva mi-a tăiat cauciucurile.
Poţi să verifici dacă vrei.
Hai să-ţi arăt altceva.
Celularul lui Alan Marsh.
Ce făceai acolo la zoo?
Nu l-am văzut niciodată pe acel om,
până în ziua în care a murit.
Jur.
Va scrie ceva rău despre tine?
- Ce vrei să spui? - Jurnaliştilor de investigaţie le place să-şi bage nasul.
E jurnalist?
De ce nu ne spui ce s-a întâmplat?
Will, uite cum stau lucrurile.
Dacă ne spui adevărul, ne putem ajuta reciproc.
Vreau un avocat.
Will Gerard, nu are cazier.
Predă Engleza la liceu.
E căsătorit, nu are copii.
Ei bine, singurul lucru, cred, mai interesat...
...e soţia lui, Laura Gerard, care a fost violată în Septembrie.
- De ce ar dori să-l ucidă pe Marsh? - Ajungem la această întrebare, nu?
Există vreo legătură între el şi victimă?
- Da. - O filmare cu Gerard pe telefonul lui Marsh.
Se pare că Marsh l-a urmărit.
Lasă-mă să vorbesc cu el.
Ne dai o oră?
- Va ceda în curând, şefule. - Am spus că vreau să merg la el.
Aveţi 23 de cazuri nerezolvate.
Munciţi la ele.
- 22, de fapt. - Uită-te din nou, sunt 23.
Bună ziua, dle Gerard. Sunt locotenentul Durgan.
Îţi voi pune doar câteva întrebări simple, de rutină. Nu ai de ce să-ţi faci griji.
Vreau un avocat.
Ziua de după luni e?
Vreau un avocat.
Nu ai fost acuzat de nimic, dle Gerard.
Ziua de după luni e?
Marţi.
Culoarea mea favorită este?
Ce naiba e asta?
Culoarea mea favorită este?
Culoarea mea favorită? Purpuriu.
Dacă copilul e nefericit, el?
El plânge.
Iepurele flămând?
Sare.
Iepurele flămând ţopăie.
Am priceput.
Ridică-te.
Puneţi asta. Voi părăsi camera.
Aşteaptă 10 secunde şi pleacă dracului de aici.
Şi apoi ce?
Dacă nu pleci acum, nu vei supravieţui peste noapte.
Te vor ucide şi vor face să pară că a fost suicid.
Închide uşa după tine.
Aşteaptă puţin.
Bună ziua.
Dle locotenent. Îl mutaţi pe Will Gerard la Holding?
- Nu, e tot acolo. - Am fost acum, nu e nimeni.
- Despre ce naiba vorbeşti? - Nu e nimeni acolo.
Ce crezi că ascunde?
Nu ştiu. Nu l-am mai văzut aşa.
O aventură?
Nu.
Nu, e ceva mai rău de-atât.
Sună-l.Spune-i că vrei nişte răspunsuri, altfel nu te întorci acasă.
Îţi voi lăsa puţină intimitate.
Omucideri.
- Cine e? - Sunt detectivul Rudeski.
Sunteţi soţia lui Will Gerard?
Sunt Trudy. Lasă un mesaj şi te sun eu.
Trudy, sunt Will.
Am nevoie de o favoare din partea ta.
Vreau să vorbeşti cu Laura în persoană, nu prin telefon.
Spune-i că voi încerca să mă întâlnesc cu ea mâine, la repetiţii.
- Merge după colţ. - Spune-i că...
- Merge după colţ. - Spune-i că sunt bine.
În regulă, vino, amice. Te ducem de aici.
Haide, să mergem.
Haide. Întoarce-te.
Bună, sunt Alan Marsh. Acesta e site-ul meu.
Faceţi click pe lucrurile la care doriţi să vă uitaţi, şi distraţi-vă.
Veţi găsi prima mea adresă, a doua mea adresă.
Bună, omule.
- Ai lipsit de la şcoală. - Pot să mă pupe în fund.
La naiba. Tu decizi. Tu decizi bine. Da.
Ştii că distrugerea proprietăţii şcolii e ilegală, Edwin.
Ce faceţi aici, dle G? Am auzit că aţi fost arestat.
Din ce motiv, aţi lovit vreun copil?
Nu.
Crimă, de gradul 1.
Îmi pare rău că te-am lovit, Edwin. Chiar îmi pare.
E în regulă. Poate că am meritat.
Poţi să-mi faci o favoare, Edwin?
Nu v-am văzut niciodată, dle G.
Nu ne-aţi văzut.
Exact.
Laura.
Will.
Ce naiba se întâmplă?
Eşti sigur că nu putem merge la poliţie?
- Le spunem totul. - Unii din ei sunt poliţişti.
Nu poţi rămâne acasă. Du-te la hotelul Lafitte,
aşteaptă-mă acolo. Sună-mă cu ăsta. E numărul în el.
Uite, e tot ce am.
Ia asta.
De unde e?
Am fost speriată.
Nu ar fi trebuit niciodată să intrăm în mizeria asta.
Dacă aş fi fost eu acolo în acea noapte, aş fi făcut la fel.
Will, ce vei face?
- Unde vei merge? - Poliţişti.
Aceeaşi tipi care au venit la noi în apartament.
Trebuie să pleci. Du-te!
Domnişoară Gerrard.
Ce vreţi acum?
O mică conversaţia. A încercat soţul tău să te contacteze, dnă Gerard?
- Nu, nu a încercat. - Mi se pare greu de crezut.
- Da? - Pari puţin încordată.
Da, sunt puţin încordată, dle detectiv.
În situaţia mea, ar trebui să fiu relaxată?
Am repetiţii.
- Marshy! - Marshy!
Nimeni nu urmăreşte povestea ca tine. Tu eşti maestrul!
Dar Doamne, Marshy, ai fi putut alege un mod mai demn de aţi face ieşirea.
Ai evadat de la o închisoare din Cecenia.
Ai supravieţuit propriului tău divorţ, pentru că ai plâns cu voce tare.
Abia...
Şi fraza aia ce ai scris-o despre industria muzicală, a fost minunată.
Minunată poveste. Marshy, asta e pentru tine.
- Tu eşti cel mai tare! - Amin, frate!
Eşti roşcat, idiotule!
- Aici, aici! - Puţină muzică pentru Marshy.
- Ţinem un toast pentru Marshy. - Marshy!
Şi pentru noul nostru prieten, cât timp continuă să cumpere.
- Will. - Will.
- Marshy a fost un tip minunat, nu? - A fost un jurnalist al dracului.
Acum câteva săptămâni, am cinat, şi...
- S-a întâmplat cel mai ciudat lucru. - Care anume, a plătit el?
Nu, nu, mi-a spus despre organizaţia secretă.
Un grup care pretinde că se ocupă de o parte din justiţie,
ştiţi, când sistemul justiţiei este învins...
- Ţi-a spus el asta? - E adevărat.
L-au ucis, şi au făcut să pară că a fost suicid.
Ar trebui să ai grijă, Will.
Pentru că oricine asociat cu Marshy, e un om marcat.
- Şi de ce îl vor mort? - Pentru că...
Joe, spune-i tu.
Pentru că Alan Marsh...
...a fost un extraterestru.
A fost trimis aici ca şi cercetaş, să pregătească invazia.
Aşa că, eşti obligat să ne cumperi un alt rând.
Cu siguranţă.
Augie!
Nu te îngrijora, Will. Spune povestea asta nebună tuturor.
A mers atât de departe încât şi-a ascuns şi propriile resurse.
Unde le ascunde?
Ei bine, asta ar fi întrebarea pentru 64 de milioane, nu-i aşa?
Noroc.
Ei bine, a fost obsedat.
Adică, a spus că e pe cale să publice toate lucrurile alea.
Adevărul e, vreau să spun, Alan...
- A avut câteva probleme. - Da, şi s-au înrăutăţit.
Una dintre surse a fost descoperită.
Şi după aceea, nu ştiu, omule. A devenit pur şi simplu...
- Un om diferit. - Da.
Nervos, paranoic, mincinos.
La fel ca tine, Will.
Deci, tu ce eşti, poliţist?
Dacă viitoare când mai treci pe aici, arată-ţi insigna,
şi nu te preface că eşti prietenul său.
Will.
- Opriţi-l! - Hei, Will!
Will, întoarce-te. Vreau să vorbesc cu tine.
Du-te după el. Intră în maşină!
După el!
A coborât!
Mergeţi jos! Mergeţi jos!
Will?
Nu trebuie să fugi, Will.
Am ceva ce cred că ţi-ai dori.
E caseta de la camera de supraveghere. Vreau doar să ţi-o arăt.
O am chiar aici.
De ce nu ieşi afară? Să ţi-o arăt?
Haide, Will.
Will, vino afară. E foarte clar că nu ai ucis pe nimeni.
Vreau doar să ţi-o vând.
Will?
Hei!
La naiba!
Dnă Gerrard...
Sunt detectivul Sims de la departamentul de poliţie din New Orleans.
Vii cu mine, te rog?
- Acum ce mai e? - Soţul tău, dnă Gerard.
Am descoperit nişte informaţii noi care arată că nu e vinovat.
Da?
Avem nevoie de ajutorul tău ca să-l scoatem din necazul ăsta. Vino cu mine.
Desigur.
Deci, care sunt dovezile noi?
- Scuză-mă? - Ai spus că aveţi dovezi noi.
Îţi vom arăta când ajungem la staţie.
Nenorocito!
Clientul pe care îl apelaţi nu este disponibil.
Vă rugăm să încercaţi din nou mai târziu.
Hei!
Într-o situaţie de despărţire în silabe, se ia în considerare al doilea cuvânt?
Numai dacă este substantiv, şi cuvintele au măsură egală.
Cum ar fi "Homeland Security". Dacă e participiu, se modifică primul cuvânt, apoi...
Ai face bine să vorbeşti mai încet.
Da, da, are sens. Mulţumesc.
Edmund Burke. "O anchetă filozofica. "
Nu e vorba de ce îmi cere un avocat. Pot să fac ceea ce îmi cere
umanitatea, motivele, şi justiţia. Asta ar trebui să fac.
E un tip în sala de ştiri care umblă prin biroul lui Alan Marsh.
Nu l-am mai văzut până acum.
Uite.
Unde a plecat? A fost chiar aici.
865, 865, 865.
865. Mă întorc imediat.
Mulţumesc, domnule. Apropo, e o maşină frumoasă.
Mulţumesc.
Magazinul Paris Truck.
21 şi un drum din Paris.
În regulă, să încercăm asta.
Mă întreb dacă mă poţi ajuta.
Lucrez pentru canalul de ştiri din New Orleans. Şi caut un coleg dispărut.
Ştiu că venea aici să cumpere benzină şi alimente.
Îl recunoşti?
L-am văzut. Merge la pescuit în weekenduri.
Îşi ţine barca într-una din unităţile de aici.
În ce unitate?
22, cred. Dar nu l-am văzut de câteva zile.
Adevărul e că...
Ei bine, îmi datorează nişte bani. E vreo cale să ajung în unitatea aceea?
Ei bine, nu. Nu am cheile.
Acele unităţi nu au nicio legătură cu mine.
Deci nu am cum să intru acolo şi să iau ce este al meu?
Ei bine, se pare că sunt făcute din marfă de proastă calitate.
Am văzut un tip care a intrat accidental în ele.
A intrat direct prin uşă.
Serios?
- A intrat direct prin ea? - Direct prin ea.
Apreciez faptul că îmi înţelegi situaţia.
Ei bine, cu toţii suntem copiii lui Dumnezeu.
Bună dimineaţa.
Ştii, dacă află că vorbesc cu tine, mă vor ucide.
Ce vrea să însemne că iepurele flămând ţopăie?
Nu e ceea ce îmi spune un avocat că trebuie să fac.
Dar e ceea ce îmi spune umanitatea, motivele şi justiţia că trebuie să fac.
Edmund Burke a spus.
Foamea: Umanitatea. Iepurele: Motivul.
Săritura: Justiţia. Umanitate, motiv, justiţie.
Ei bine, trebuiau să fie cei mai răi. Ştii, criminali, răpitori,
violatori. Dar apoi...
Simon a început să schimbe regulile.
Oricine se prezintă ca fiind: "nevrednic de viaţă. "
Cine e Simon?
El e cel care conduce reţeaua. Nu-i ştiu numele adevărat.
- Spune-mi cum îţi funcţionează reţeaua. - Suntem doar câţiva bărbaţi.
Simon ne dă ordinele.
Le primeşte de mai sus. Adică, ideea este că dacă apar complicaţii,
reţeaua poate fi oprită fără o ameninţare la adresa organizaţiei.
De asemenea, folosim oameni care au făcut o afacere cu noi,
care ne datorează o favoare.
Hei, uite,
am intrat în asta pentru că m-am săturat să fiu idiotul oraşului.
Am vrut să ajut. Să fac un loc mai bun pentru familia mea.
Pentru cele două fetiţe ale mele.
Bine? Dar acum... e greşit.
Simon a scăpat de sub control, şi nu am cum să...
...vorbesc cu cineva care are funcţie mai mare în organizaţie.
Doamne.
- Ce e, dle Bourdette? - Nu pot. E greşit.
Dle Bourdette?
3 Noiembrie, sunt Alan Marsh.
Will, Iisuse, omule, toată lumea te caută...
- Iisuse, ce naiba se petrece? - Ştiu, Jimmy.
- Ce naiba ştii? - Am văzut pozele.
Cu tine şi Simon.
- Faci parte din asta. - Uite, Will,
ascultă-mă, bine? Fac parte din organizaţie, bine?
M-am alăturat acum 15 ani, când fratele meu a fost ucis.
Nici măcar nu l-au testat pe nenorocit. A trebuit să fac ceva, aşa că îmi pare rău.
Nenorocitul care a violat-o pe Laura, am vrut să plătească.
Cine mi-a înscenat uciderea acelui reporter?
- Tu ai fost, nenorocitule? - L-am sunat pe Durgan,
să-i spun să te lase să pleci. Eu am fost acela.
Care e numele real a lui Simon?
Will, nu pot să-ţi spun asta.
Nu ai idee de ce e capabil omul ăsta.
Numele lui.
- Sunt prietenul tău. - Nu!
Eşti prietenul lui Simon. Spune-mi numele lui.
Cum îl cheamă?
Ieşi afară din maşină! Ieşi afară acum!
- Deschid centura! - Ieşi afară acum!
Bine.
Să te ia naiba, pedofilule.
Iepurele flămând ţopăie.
- Iepurele flămând ţopăie. - Iepurele flămând ţopăie.
De cât timp mă urmăreşti?
Răspunde-mi!
Nu de mult. De la casa de pe strada Seaborne.
Mi s-a spus să te aştept acolo.
Şi dacă te întorci eu trebuia să te urmăresc...
De ce ai fost de acord să mă ucizi?
Îi eram dator.
L-a ucis pe omul care mi-a ucis sora.
Simon?
- Care e numărul de telefon? - E în celularul meu.
Ridică-te.
- Ridică-te! - Nu mă ucide!Te rog!
Ridică-te! Dă-mi telefonul!
Pleacă de-aici, pleacă!
Ce înseamnă că iepurele flămând ţopăie?
Nu e ceea ce îmi spune un avocat că trebuie să fac...
Da?
Eugene Cook,
directorul grupului RJ Allen.
- Will? - Mi-ai făcut o înscenare.
Mi-ai înscenat moartea lui Alan Marsh.
Mai ştiu de asemenea că,
L-ai ucis pe Bourdette. Priveşte.
lepurele flămând ţopăie înseamnă...
Nu e ceea ce îmi spune un avocat că trebuie să fac, dar e...
Şi mai e.
Foarte inventiv.
Vreau caseta din camera de securitate de la pasaj,
cea care arată că nu l-am ucis pe Marsh.
Am ceva ce vrei,
şi acum se pare că tu ai ceva ce vreau eu.
Ar trebui să facem schimb.
Uite ce se va întâmpla.
Ne vom întâlni la Superdome,
diseară la ora 5.
Să aduci caseta.
- Eugene Cook. - Va fi un bilet plătit pe numele tău.
Du-te la locul tău,
şi aşteaptă-mă acolo.
Trudy, trebuie să vorbesc cu tine. Pot să intru?
Da, sigur.
Ascunzându-se, nu îl ajută pe Will.
Şi poate fi acuzată de complicitate şi ascunderea unui fugar,
sau chiar şi ca, complice la crimă.
- Tu... - Îmi pare rău, Jimmy. Nu ştiu.
Nu răspunde la telefon. Nu mă sună înapoi.
Eşti prietena ei cea mai bună, nu?
O cunoşti mai bine poate decât oricine altcineva din întreaga lume.
Dacă ai fi în locul ei, unde te-ai duce?
Will?
- Cine e? - Laura? Unde-i Jimmy?
- Cum ai... - Pot intra?
Unde-i Will?
Will?
Sunt aici.
- Unde eşti? - Coboară de pe scaun,
şi îndreaptă-te spre tunel.
- Ce? - Coboară şi îndreaptă-te spre tunel.
- Da? - Intră în tunel.
Vei vedea o toaletă pentru bărbaţi. Intră acolo.
Da?
Pişă-te.
- Da? - Du-te la standul de hotdog,
şi cumpără-ţi unul.
Te distrezi?
Uită-te la tine,
- Încercând să nu ucizi un copil pornografic. - Nu a fost un copil pornografic.
Dar tu nu ai ştiut asta.
Trebuie să fii un om bun, Will.
O specie pe cale de dispariţie.
- Dar unde e adevărata casetă? - Da?
Bun. Trimite-mi o poză.
E cu soţia ta.
De data asta Jimmy a făcut o treabă bună. Acum, unde îmi este DVD-ul?
Nu îl am la mine.
Îţi voi spune unde este, când îmi voi primi soţia.
Ei bine, e în magazinul abandonat de vizavi.
Să mergem s-o vedem.
Ai crede că nu au reparat locul ăsta,
după atâţia ani de la uragan.
Laura.
Scuze, amice. Nu îmi dai de ales.
Dă-i drumul.
Ai făcut copii?
- Nu. - E bine.
Dacă ai făcut, voi zbura la Philly, o voi găsi pe sora ta şi pe cele două fetiţe ale ei,
- Şi le voi spune o adevărată poveste de groază. - Ai ceea ce-ţi doreşti.
Te rog s-o laşi să plece.
Ceea ce fac e prea important pentru a-mi asuma riscuri. Îmi pare rău.
Tu şi Laura nu veţi pleca de aici azi.
Eşti nebun.
Ce ai spus?
Am spus, cred că eşti bolnav.
De fapt, sunt chiar bine.
Nu vezi, nu-i aşa?
Oraşul ăsta, şi cât de aproape suntem de un haos absolut?
Jimmy vede. Nu-i aşa, Jimmy?
Bolnav, nu sunt bolnav.
Cei bolnavi stau pe grăsimea lor proprie, mănâncă ca măgarii,
beau şi mănâncă într-una.
Plouând lumea la o secundă după ce îşi dau drumul în toaletă.
Nimeni nu vrea să facă treaba murdară, Will.
Ştii la ce ne gândim cu toţii.
Majoritatea cetăţenilor buni, sunt aici doar pentru o plimbare,
şi se plâng despre orice,
când nu le merge.
Dar eu nu.
Termină treaba.
Will!
Ce naiba, Jimmy?
Ai promis că nu-i răneşti!
Nu am intrat în organizaţia asta ca să ucidem oameni nevinovaţi.
Laura, fugi!
Eşti fericit acum?
Will!
Deci, Jimmy e mort?
Eugene Cook l-a ucis.
Cine l-a ucis pe Eugene Cook?
Eu am făcut-o.
Nu cred.
Uite ce s-a întâmplat.
Eugene Cook şi Jimmy s-au ucis între ei.
Nici nu cred că voi doi aţi fost aici.
Un caz simplu în care nişte oameni se împuşcă între ei.
Nu crezi că aş fi interesat să ni te alături organizaţiei?
- Nu. - Eşti sigur?
Ei bine, dacă te răzgândeşti,
ştii unde mă găseşti, nu?
Acum, cred că voi doi aţi face bine să plecaţi de-aici.
Dle locotenent.
Povestea pe care tocmai ne-aţi spus-o,
aşa va fi?
Ăsta e New Orleans.
Da, aşa va fi.
Plecaţi.
Ştiri noi, intrăm în direct cu Catherine James,
la scena crimelor.
Dle detectiv, cadavrele a patru bărbaţi au fost găsite în magazinul abandonat.
Ne puteţi spune ce s-a întâmplat?
Nu voi face niciun comentariu în mijlocul anchetei.
Dar vă pot spune că,
NOPD va face tot posibilul să rezolve această situaţie.
În altă ordine de idei, procurorii au renunţat la toate acuzaţiile împotriva profesorului Will Gerard,
care a fost acuzat de uciderea reporterului de la postul din New Orleans, Alan Marsh.
O casetă de la sistemul de securitate descoperită de către NOPD,
dovedeşte clar că Gerard nu l-a ucis pe Alan Marsh,
şi de fapt, a încercat să se apare când Marsh l-a atacat pe autostradă,
sub pasajul de pe Broad Street.
Asta e pentru tine. Cercetările lui Marsh. E doar începutul.
Mulţumesc, Will.
El doar a zgâriat suprafaţa, şi cred că cineva ar trebui să termine.
Mă voi uita.
Iepurele flămând ţopăie, nu?
Traducerea şi adaptarea: CAMY / LionKing09
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro