Traducerea şi adaptarea: nightmare 1
STICK IT
Nu. Nu, nu. Îmi pare rău, frate.
Casa asta nu e şi casa ta. Nici vorbă.
- Pleacă de aici. - Mai sunt cam încă şase piscine goale.
- Nu sunt aşa de adânci. - Nu sunteţi aşa de buni.
Cine sare de pe acoperiş,
pe tobogan...
şi apoi în piscină, rămâne.
- Să o facem, Cracker! - Haide, GC!
Yo, lasă-mă să folosesc telefonul tău.
De ce? Se va termina până va ajunge cineva aici.
Nu am de gând să sun pe nimeni.
O să filmez petele de sânge.
- Dă-i drumu'. - Haide, Cracker.
Bine, poţi să o faci!
Tipule, a fost nebunie curată!
Eşti bine?
Cum se închide alarma?
Băieţi, băieţi, trebuie să plecăm!
Să mergem, să mergem, să mergem!
Asta nu e prima dată...
când am probleme cu forţele de ordine.
Am cam avut o atracţie reciprocă.
Am avut câteva întâlniri.
Ştiţi, ne-am despărţit, ne-am împăcat.
Dar sincer, până acum...
... nu am fost pregătită pentru ceva stabil.
Te străduieşti, Haley.
Dar, ştiţi, oamenii se schimbă.
Şi m-am gândit că poate eram pregătită
pentru o relaţie mai serioasă.
Faceţi cunoştinţă cu tribunalul.
Se pare că ar fi, cam 14 mii, daune de plătit pentru distrugerea proprietăţii.
Haley, te asigur că încarcerarea juvenilă
nu e aşa de amuzantă precum pare.
Aşa că îţi vom mai acorda o şansă.
Tatăl tău vrea să subvenţioneze două opţiuni...
- O iau eu. - Doar peste cadavrul meu.
Ne-ai părăsit, îţi aminteşti?
Academia Militară din Texas,
sau o instituţie...
... numită VGA.
Ai înnebunit?! Nu e bine. VGA?!
- Acordaţi-mi custodia, doamnă judecător. - Alice!
În regulă, încetaţi, amândoi.
Hailey, decizia îţi aparţine.
Unde ai vrea să mergi?
Academia Militară Texas, doamnă judecător.
- VGA să fie. - Poftim?
Faceţi cunoştinţă cu cel mai mare coşmar al meu.
Brice! VGA, ai înnebunit? Nu-i face asta!
Drumul durează cam 3 ore.
Stai atât timp cât ai nevoie.
Unde e tricoul meu?
- Chiar acolo. - Aşadar, mă dai afară?
Da? Renunţi fără ca măcar să vorbeşti cu mine?
Tu eşti cea care a renunţat. Cred că ai învăţat asta de la mama ta.
Nu mă trimite la VGA.
Şi ce crezi că ar trebui să fac?
Nu mai ştiu ce să fac cu tine.
Erai un copil aşa de bun.
Asta e foarte interesant.
Şi tu erai un tată foarte bun.
Bănuiesc că suntem chit.
- Cracker! - Cracker, aşteaptă!
Nu pot să cred că ne părăseşti.
Nu aş face asta niciodată.
- Deci, ce s-a întâmplat? - Da, unde te duci'?
Păi... la şcoala de corecţie. Lângă Houston.
- Putem să te vizităm? - Da, când mă veţi scoate de acolo.
E ca şi făcută treaba.
Chiar foarte bine. Ne vedem acolo.
- Bine, trebuie să plecăm, băieţi. - Stai, stai. Ia telefonul meu.
Foloseşte-l dacă nu ţi-l iau acolo.
- Şi tu ce o să foloseşti? - O să îl fur pe al lui frate-miu.
Am făcut nişte poze tari cu săritura aia.
Prostia aia e legendară.
Pe curând, Cracker!
Da!
- Te-ai prins? - Ce?
Că sunt cu siguranţă favoritul ei?
Omule, de ce trebuie mereu să-mi strici momentele? Te face să te simţi bine?
Minunat.
E cineva acasă?
Îi pasă cuiva?
VGA.
Cunoscută şi ca Academia de Gimnastică Vickerman.
Este doar un lucru mai rău...
decât să nu ai control asupra vieţii tale.
Să fi forţat să trăieşti cu oameni care te urăsc.
Şi eu eram deodată umplutura
din mijlocul unui sandwich "Te urăsc".
Faceţi cunoştinţă cu pâinea.
Doamnelor, citiţi-mi gândurile.
Citiţi-mi gândurile, doamnelor.
Burt Vickerman obişnuia odată să scoată cei mai buni gimnaşti
din vestul Mississippi-ului.
Asta până când, sala lui de gimnastică a început să producă
mai mulţi răniţi decât campioni.
Nu ne-am întâlnit niciodată şi speram ca lucrurile să rămână aşa.
Mintea mea spune "relaxează-te"?
Poate că îmi puteţi citi mintea şi e complet pierdută.
Mi-am pierdut minţile?
De aceea vă purtaţi toate ca nişte aeriene?
- Alătură-ni-te. - Ce caută ea aici?
Joanne Charis.
De patru ori membră a echipei naţionale şi de cinci ori membră a clubului "urâţi-o pe Haley".
De unde toată ura asta?
Păi, când te duci la mondiale şi pierzi nişte medalii de aur pentru SUA,
nu e ceva personal. E naţional.
Şi în lumea gimnasticii,
a mă urî pe mine era un fel de sport...
Toată lumea...
... Haley Graham... a avut amabilitatea
de a reveni dintr-o pauză lungă pentru a ni se alătura.
Nu e amuzant să nu mai fii în formă. Să nu aud că râdeţi de ea.
- Schimbă-te, Haley. - Da, păi...
Accidental mi-am ars toate costumele anul trecut.
Sper că nu-i vreo' problemă.
- Te-ai încălzit? - Ce, deja? Nu.
Întinde-te şi fă o rotaţie de trunchi. Să vedem la ce nivel eşti.
Încălzim braţele.
Super. O să fac o "Butt-ahara."
- Adică o Tsukahara? - Nu. Adică o "Butt-ahara."
Bing!
Ştiu. Aterizarea a fost cam depărtată.
O, nu. Ia un loc.
Trebuie doar să mai exersezi alergarea.
- Ivan poate să te ajute cu asta. - Ce?
Ivan.
Să nu cumva să tragi vânturi.
Lasă-mă jos, Shrek. Au!
Asta nu este lumea reală.
Asta este lumea mea.
Nu trebuie să mă placi sau să îţi placă aici.
Dar trebuie să respecţi lucrurile astea.
Să le respect? Aşa respectaţi voi oamenii?
Îi aruncaţi peste umăr şi le violaţi spaţiul personal?
Dumnezeule.
Am auzit că aşa eşti. Mă bucur că e adevărat.
Ce ai făcut tu ca să-mi câştigi respectul?
Avem reguli. Avem reguli pentru antrenament.
Şi motivul pentru care avem reguli...
... şi antrenori, este pentru că asta este gimnastică.
Hei!
Asta a fost nepoliticos.
În timp ce pericolul şi riscul sunt realitatea a ceea ce facem, ele sunt calculate.
Nu pot fi calculate dacă nu respecţi legile.
Legile gravitaţiei, de exemplu.
Bine, ce vrei să zici cu asta?
Uite, vreau ca tu să te întorci aici mâine
la zece dimineaţa, gata de antrenament.
Sau o putem suna pe judecătoare şi poţi merge la închisoare.
Hei, tu decizi.
Să nu te aştepţi să mă antrenez.
- Şi scapă de şapca aia mâine. - Tu scapă de gumă.
Bună dimineaţa, doamnelor.
Ce îţi mai face gâtul? E mai bine?
- E mult mai bine. - Bun, bun.
Acum, ţine minte, întinde. Bine?
Neaţa', Haley.
- Hei. - Vin la tine imediat
Acum... Păi, ştiţi despre fiica dumneavoastră.
Fiica dumneavoastră este cea mai bună, trebuie să spun asta.
Nu am mai văzut pe cineva la fel de bun ca ea.
Am vrea să o punem la pregătire intensă pentru a face parte din elită.
- Asta înseamnă 20 de ore pe săptămână. - Păi, este o stea.
Are şase ani.
Mai am încă doi copii. Asta este un angajament mare.
Va ajunge la Campionatul Naţional la zece ani.
La Campionatul Olimpic la treisprezece ani. Ăsta este aurul.
- Vrei să zici scopul. - Am spus cumva aur?
Păi, vedeţi?
Bănuiesc că Madison şi aurul devin sinonime pentru mine.
- O să mai trec marţi. - Minunat.
O, da.
Ai o mulţime de oameni care vor merge la Olimpice.
Doar mă întrebam, ce ţară vor reprezenta?
Statul Deziluziei?
- Bună treabă, fetelor. - Mi-e atât de cald. E atât de cald afară.
Vick! Când putem scăpa de costumele astea vechi?
Avem nevoie de unele noi pentru campionat.
Fiecare colegiu va fi cu ochii pe mine.
Nu că ar trebui ca tu să îţi faci griji pentru asta.
Costumele noi ar putea distrage, ştii, arbitrii şi juriul
de la lipsa ta de talent. E o strategie solidă.
Vai, Pariah Carey, mă întreb de ce nimeni nu se uită după tine.
Am uitat, tu nu ai nicio importanţă.
Faptul că poate să spună cuvântul "colegiu"
este o insultă la adresa instituţiei.
Hei, Filibuster, nimănui nu-i pasă.
Wei Wei. Mişcările alea or să-ţi strice rutina.
Îmi pare rău.
Treci în vestiar. Acum.
Picioare frumoase, picioare frumoase.
Punctează tare şi câştigă întâlnirea.
Foarte bine. Da.
Dorrie, ai văzut-o pe ultima?
Uau.
Eşti cumva geloasă, Haley? Îţi trezeşte amintiri?
Cât timp ne-am antrenat împreună la Defrank?
Să fie cam... prea mult.
Şi el ţi-a acordat atât de multă atenţie pentru că... erai varză.
Corect.
Da, am fost varză şi am ajuns la mondiale.
Mă bucur să văd că nu ţi-ai pierdut dragostea de acurateţe, Joanne.
Păi, măcar eu nu am ajuns până la mondiale ca să...
... um, să mă înnec acolo.
Aşa, lasă-mă să-ţi arăt cum,
Târfă mică...
Hei! Opriţi-vă chiar acum! Opriţi-vă!
Am spus picioare ascuţite, nu cuvinte ascuţite.
Cuvintele ascuţite sunt excrementele gurii. Doamne!
Sunt bine. E nebună.
Sunt aşa de geloasă pe Joanne încât aproape că
i-am memorat exerciţiul din generală.
Hei, uşor. Eu am făcut exerciţiul ăla.
Secretul tău este în siguranţă cu mine.
Avem o coregrafie foarte bine pusă la punct.
Şi clasica mişcare din fund.
Joanne, ce jenant...
Apoi avem nişte mici părţi fără rost,
care să ne ducă de la punctul A la punctul B.
Şi să producă impulsul spre vid.
- Mina, corect? - Da, Mina.
Mina, lasă telefonul jos.
Poţi să îi spui lui Joanne că am să fac o aterziare veritabilă?
Joanne, Haley e la telefon. O să facă o aterizare veritabilă.
Am auzit-o, merci.
Ce spui de un dublu flip?
Nu poţi face asta fără să te antrenezi înainte.
- Închide-ţi ochii. - Peste cadavrul meu.
- Puţine exerciţii o să-ţi facă bine. - Haley!
Să împărtăşim filozofia noastră cu Haley, doamnelor?
Spuneţi. Ce urmărim noi?
Exerciţii curate, sigure, garantate să se lipească.
Vă ţine cumva creierele în borcane?
Sau ar trebui să îmi fac griji pentru apă?
Să-i arătăm lui Haley ce înseamnă disciplina?
Te rog alătură-ni-te, Haley.
Nu, mulţumesc. Sunt cam obosită.
În regulă. Bine. Doamnelor, afară, acum!
Punctaţi cu degetele, doamnelor.
Veţi continua aşa până când participă şi Haley.
Asta este, cam, total nedrept...
- Vom sta aici toată noaptea. - Ridicaţi-vă genunchii... Joanne.
Asta este o încălcare majoră a codului penal.
Hei!
Hei! Fetelor.
Ce, vreţi să sparg închuietoarea, sau ce?
Nu mă puteţi lăsa să intru?
O, bine. Mulţumesc.
Cară-te!
Haley, haide să facem o plimbare.
- ... merită să fie. - O ce?
Mulţumesc, Lorelei, a fost delicios.
De fapt, ştii ce? Am să termin eu asta...
- Nu, nu. - ... dacă este în regulă.
- Mulţumesc. - Vorbeşti serios?
Am auzit că impui o dietă strictă,
dar asta este total nepoliticos.
Hei, dacă urinezi unde mănânc eu, nu mănânci.
Dar tu mănânci?
Asta înseamnă că îmi mănânci urina?
Păi, asta e dezgustător.
Ce domnişoară încântătoare eşti.
Da, aşa spun ei.
Ascultă, nu cred că gimnastica de colegiu...
este pe lista ta de priorităţi, corect?
Corect. Gimnastica de colegiu este pe lista cu ce să nu fac.
Grozav. Atunci, pe lângă cruţarea
nevinovaţilor antrenori de gimnastică de peste tot,
poţi păstra orice fonduri pe care le-ai putea câştiga, fără nicio problemă.
Nu am să mai concurez sau să antrenez iar. Niciodată.
Deci o să o calci pe nervi pe judecătoare şi o să-ţi iei adio de la vârsta de 18 ani?
Probabil.
- Hei. - Ce...?
Concursurile IG urmează peste o lună.
Acum, gândeşte-te bine,
ai putea câştiga nişte bani.
Ar putea să te scoată de aici. Ce crezi?
Cred că dacă te prezinţi la concursuri cu mine,
o mulţime supărată îţi va tăia frânele.
- Am asigurare. - Serios? Păi, nu, mulţumesc.
Sportul ăsta e doar o mare glumă.
Şi tu ştii asta.
Îmi pare rău că dezaprob munca ta de o viaţă şi totul. Fără supărare.
Hei, nu mă supăr.
Nu este deloc drept când o fată care aterizează cu dublă întoarcere
pierde o zecime pentru că degetele ei nu punctau.
Nu este deloc drept când arbitrii nu au parte de reluări,
şi totuşi caută perfecţiunea.
Îţi poţi imagina fotbalul fără reluări?
- Cum rămâne cu regulile? - Ar fi schilodire totală.
Codul Disciplinei? Hei...
Da. Face convenţionalismul bun şi inovaţia rea.
Care-i treaba defapt?
Ce spui despre faptul că eşti unul
dintre cele mai mari talente pe care le-a văzut vreodată sportul?
Haide, ai putea fi minunată.
Sper că nu bagi
discursul cu "ai putea fi minunată".
Eşti un clişeu total. Realizezi asta, nu?
O, bine, haide, Atot Ştiutoareo, să-l auzim.
Spune-mi tu discursul.
Bine. Păi...
Talent care iese pe fund...
Abilitate naturală pe care jumătate din gimnastele mondiale
ar fi în stare să ucidă şi tu-i dai cu piciorul.
Nu-ţi irosi viaţa, puştoaico.
Îndepărtează-te de taur.
Orice.
Păi, ai nimerit cuvintele bine, oricum.
Nu am fost minunată. Am fost ascultătoare.
M-am săturat să fiu judecată. Nu am nevoie de aşa ceva.
- Fascinant. - Ce?
Pentru cineva care urăşte să fie judecat,
tu eşti una din cei mai cu prejudecăţi oameni pe care i-am întâlnit.
Haide.
Păi, suntem la doar cinci mile de sală.
Ia-o pe aici. Fă dreapta la staţia de benzină.
Ştiu cum să mă întorc.
Bine. Hei.
Hei, Domnişoara Rebelă Fără Aplauze.
Să-ţi spun ceva...
... dacă alegi să concurezi la Campionatele IG, te poţi întoarce.
Cum aşa?
Hike o să îţi dea o şansă să mai gândeşti lucrurile.
Păi şi dacă eu aleg să nu mă mai întorc?
Haley...
... ca să-ţi spun adevărul...
... nimănui nu-i pasă.
Nimănui nu-i pasă de ceea ce faci.
Aşteaptă.
Eu nu...
Nu am unde altundeva să mă duc.
Da, ştiu.
Hei.
Ce?
Cum a fost plimbarea de aseară?
- Fantastică, mulţumesc. - Da?
Ascultă, ai vorbit serios?
Pentru că m-am cam săturat de adulţi lunatici.
- O să fac ceea ce am spus că fac. - Pe bune.
O să te antrenez pentru concurs. O să te ajut să câştigi banii.
Minunat. Uite care-i înţelegerea:
Nu lupt în faţa acelor roboţi.
Bine. O să te las să te antrenezi la sala veche,
până când eşti pregătită să înfrunţi muzica.
- Ce zici? - O să ai încredere în mine
să fiu singură acolo, şi dacă se întâmpla ceva,
- Nu vreau să aud... - Am asigurare.
Haide, mişcă-te. Ai antrenament, puştoaico.
- Mişcă! - Despre ce vorbeşti?
Nu, Sunt... tocmai am discutat... Eu... Eşti rău!
Gimnastica îţi spune "nu" toată ziua.
Îşi bate joc de tine mereu.
Îţi spune că eşti o idioată.
Că eşti nebună.
Dacă îţi place să alergi spre un obiect staţionar,
săriturile sunt pentru tine.
Dacă îţi place să ţi se ia pielea,
pe porţiuni de un sfert din mână, atunci paralele sunt pentru tine.
Pentru că singurul lucru mai amuzant ca zgârieturile,
sunt alte zgârieturi.
E super sexy.
Şi la sol... Îţi baţi joc de mine?
Adică, cine nu ar vrea să defileze într-un costum
cu rupturi şi având o coregrafie idioată?
E minunat.
Dacă îţi place să cazi,
atunci gimnastica este sportul potrivit pentru tine.
Ajungi să cazi pe faţă,
pe fund, pe spate, pe genunchi şi pe... "mândria ta".
Bine că nu îmi place să cad.
Ador asta!
Hei.
Asta înseamnă că în sfârşit vei putea merge din nou?
Sau să ţinem aparatul de gheaţă pe automat'?
Întrebare, se spune că cei care nu pot concura, antrenează.
Aşa că mă întrebam care e scuza ta?
Ha, ha, ha. Nicio scuză.
Am ratat o mutare pe bara înaltă, mi-am fracturat coloana.
Nimic grav.
Când în sfârşit am prins trenul de revenire...
... m-am urcat iar pe trambulină, şi...
...ştii, lucrurile nu mai erau la fel.
Am executat răsucirea. Am făcut toate exerciţiile. Şi...
Ştii ce? Nu îţi spun această poveste.
Nici măcar nu este o poveste. Este un eveniment nesemnificativ.
Te speriasei.
Au! Au.
Nu. Terminasem.
Ştiu exact cum te-ai simţit.
Tu ai ales să termini.
Eu nu am ales, corpul meu a ales.
Păi, ştii, cred că ar trebui să te întorci pe trambulină.
Să te asiguri că încă eşti varză, înţelegi?
Da. Păi, nu, merci.
Coboară de pe chestia aia şi exersează la sol.
- Vei fi pregătită curând? - Dap.
- Da? Te vei răni? - Probabil.
E în regulă atâta timp cât nu murdăreşti echipamentul.
Prea târziu.
Tu îi atragi atenţia paznicului, eu o iau pe Haley.
De ce trebuie să-i atrag eu atenţia? Tu eşti mai mare.
- Eu atrag atenţia directorului, tu găseşte-o. - Acum este un director.
Ce?
Scările.
Pot să vă ajut cu ceva?
Noi putem?
Haley.
Auci.
Ăştia-s ai tăi?
- Rahat! - La naiba.
- Ce căutaţi voi aici? - Ce se întâmplă? Cracker.
Şcoala de corecţie, nu? Asta numeşti tu şcoală de corecţie?
Bine, crede-mă, Poot, e un moment greu, da? E nebun.
- Nu ai idee. - Am făcut manevre. Uite.
Bine, băieţi. E timpul să plecaţi.
- Ne e bine aici. Mulţumim. - Da.
Haide, până şi prizonierii au ore de vizită.
Dar ei au furat dubiţele de la vecinii boşorogi.
Boşorogii ăia se dădeau la noi.
Se dădeau la noi?
Eu şi boşorogii, tipule. Eu şi boşorogii.
Este acadeaua diavolului, băieţi. Credeţi-mă. Luaţi-vă la revedere.
Ce aţi mai făcut?
Am descoperit o nouă locaţie...
Afară!
- Ce ai pe fund? - Ce ai zis de fundul meu?
Eu...
Orice ar fi, este pe o parte.
Haide! Afară! Afară!
Nu, serios, trebuie să vi cu noi.
- Am găsit un nou... aa - Am...
- Haide. - Uau, bunicule.
Fiecare petrecere are nevoie de un Poot.
De-aia te-am şi invitat.
Să mergem.
Eşti rău.
Singurul motiv pentru care fac lucrurile astea este pentru că cineva a zis odată:
"Nu-mi pasă dacă e o nebunie sau dacă doare, eu o fac."
O să mă caţăr pe muntele ăsta incerdibil de înalt.
Urmăreşte-mă. Când eşti primul care se urcă pe o astfel de culme, în gimnastică,
o numesc după tine. O Gienger.
O Rulfova. O Tchusovitina.
O Shaposhnikova. Toate au fost mari.
Şi noi le salutăm.
Poţi să-ţi închipui? Să ajungi până acolo şi să pleci?
O nebunie totală.
Am auzit că asta e numai încălzirea.
Cred că o să-şi dea în freză.
Te aud... şi o să te omor.
Te grăbeşti şi îţi pierzi echilibrul.
Nu fac nimic.
Serios? Eşti sigură?
Sunt cum nu se poate mai sigură.
Eşti aşa o mare escrocă.
- Ce? - Haley...
Nu eu vând bilete la podiumul olimpic.
De ce nu arunci ceva care ştii că aterizează?
Şi mai bine, ce-ar fi să apuci să trăieşti să spui povestea? Vino aici.
O să concurez la Clasice.
- Ba nu. - Ba da.
- Nu. - Ba da. Şi ştii ceva?
Dacă tu crezi că o să mă duc la concurs
cu un program obosit şi stupid,
eşti de-a dreptul senil.
Ai văzut vreodată pe cineva cum rămâne fără un genunchi?
- Nu. - Şi vrei să te porţi tot aşa,
sau chemăm o ambulanţă pentru tine?
Cheamă.
Stai în mâini. Acum.
Exagerezi.
Relaxează-te.
Aşa n-o să te mai legăni pe aici.
N-o să te prăbuşeşti.
- Nu mai face platelaj. - Grozav mod de a spori încrederea.
N-am putut rezista.
Haley, n-o să-ţi mai spun să ai mai multă grijă,
pentru că n-ar fi decât o pierdere de vreme.
Vrei să joci tare, joacă tare.
Când vrei să te mai stăpâneşti, vii la mine, bine?
Podeaua arde.
... Campionatele Mondiale, acum 2 ani.
Echipa USA era la un pas
de câştigarea medaliei de aur.
Haley Graham era ultima dintre americani.
Dar şi-a surprins colegii şi spectatorii,
precum şi antrenorii, atunci când a ieşit din arenă
şi s-a îndreptat spre descalificare.
De ce a plecat?
Puţini pot uita privirea colegei Tricia Skilken
plângând, în timp ce visele la medalia de aur i se risipeau.
Mai târziu în cursul acestui an, la 23 de ani, Tricia va încerca
să ajungă în echipa mondialelor încă o dată,
şi să câştige hardware-ul acestei lumi inefabile.
Cât înseamnă asta?
Pregătiţi-vă doamnelor. Încălziţi-vă.
Şi datorită cărui fapt avem această plăcere?
Nu mă face să o spun.
Să spui ce?
- Vreau să-mi controlez mişcările. - Ce? Ai zis ceva?
Vreau să-mi controlez mişcările.
Îmi pare rău. Nu prea te aud.
Da... Nu.. Haide, ştiu că mă auzi.
- Vorbeşte. - Bine, grozav.
Vreau să-mi controlez mişcările. Bine?
Vrei să înveţi să te controlezi.
Tu ştii totul, ce aş mai putea să te învăţ eu?
Vick? Putem renunţa la costumele vechi de competiţie?
Am un drept garantat de Constituţie ca să port arme.
S-a întors Bailey.
Joanne, du-te să-ţi realizezi studiul.
Nu face şcoala acasă?
Mina?
Spune-i idioatei că mi-am luat diploma când aveam 15 ani.
Joanne, Haley şi-a luat diploma când avea 15 ani.
Ce-i cu toate explicaţiile astea?
Bine? Nu sunt mută.
Şi diploma? Ce legătură are condusul sub influenţa alcoolului cu şcoală?
Ştiu că e greu. Pieptul sus dacă vrei să reuşeşti.
Genunchii strânşi.
Picioarele deasupra barei. Strâns. Strâns.
Genunchii strânşi. Strâns.
Haideţi, doamnelor.
Şoldurile pe mânere.
Haideţi, doamnelor
Concentraţi-vă.
Obişnuiţi-vă cu durerea asta.
Ştiţi că trebuie să o înduraţi.
Gimnastica de elită este mai grea decât Marina.
A trecut doar jumătate de oră.
Şi există 2000 de puşcaşi marini,
dar doar 200 de gimnaste de elită.
Presupun că majoritatea puştilor preferă să aibe o viaţă decât să stea 6 ore pe zi,
învăţând trucuri care ar putea să-i omoare. Nu vă lăsaţi păcăliţi, oameni buni.
Pe lângă ce fac gimnastele, puşcaşii marini par nişte fătălăi.
Şi noi o facem fără arme.
Relaxaţi-vă feţele. Relaxaţi-vă feţele.
Aici, aici, aici.
Relaxează-te...
Relaxează-te.
Pe baza progresului şi a consistenţei la antrenamente,
Am selectat cele patru atlete
care vor concura la Concursurile IG.
Ele sunt... Lacey
... Devon...
... Brooke...
... şi Joanne.
Poftim? Şi eu?
- Ce-i cu tine? - Înţelegerea noastră?
Selecţia a luat în calcul persoanele pregătite. Dacă erai printre ele, erai aici.
- Tu decizi? - Da.
Lor li se dau pete? Şi noi?
Nu-mi place ce instimulezi.
- "Instimulez"? - Mi-am câştigat pata.
- Fetelor. - Sunt practic un dalmaţian.
Dalmaţienii sunt născuţi cu pete.
Nu le câştigă, asta voiam să spun.
Şi câinii sunt oameni, Haley.
Foarte frumos, Joanne. Touché.
Mulţumesc.
Bine. Ştii ce?
Alege pe cine vrei, Vick.
Nu-i pasă nimănui ce faci, Vick.
Nu-i pasă nimănui ce faci tu.
Toate sunt leneşe.
Dă-le foc la fund şi fă o competiţie.
Bine, bine bine, bine.
Ştiţi ceva, Haley are dreptate.
De ce nu o competiţie internă?
Pentru că n-avem nevoie de aşa ceva.
Înapoi la muncă, doamnelor.
N-o omorâţi pe Haley în somn.
Să ştii că şi eu aş fi emoţionată dacă aş fi în locul tău.
Arbitra e o tirană.
Dacă doar te gândeşti să faci o rotaţie pe jumătate, îşi va da seama.
Da, ştiu.
Cea de lângă ea,
este obsedată în ce priveşte statul în mâini.
Adică ori staţi pe verticală ori muriţi, doamnelor.
Şi vă rog, vă rog, pentru mine,
Atenţie la bolta de la sfârşit.
Dacă nu te lipeşti, poţi spune că nici nu exişti.
- Am dreptate, Haley? - Tot la discursul ăla eşti?
N-am idee despre ce vorbeşti.
Te înnebuneşte. Ignor-o.
Când sunt emoţionată, am ritualul ăsta. Bine?
Mă uit la juriu,
şi mi-i închipui...
în blazer-ele astea urâte, încercând să facă ce fac eu.
Orice ai face... nu ţi-i imagina goi.
- E scârbos. - Prea târziu.
Aşadar câştigătoarea de azi e...
... Wei Wei.
Mina a fost a doua, urmată de Haley.
Şi apoi...
... Lacey. Joanne o să fie rezervă.
Ce?!
Sunt gimnastă de rang naţional. Nu sunt rezervă.
Joanne, te-ai calificat deja pentru mondiale.
- Mamă. - Clasicele ar putea fi o calificare
pentru cele fără rang. Ce e drept e drept.
Întâlnirea asta a fost o glumă.
Haide.
Eşti cumva geloasă, Joanne?
Ai ceva să-mi spui?
Da, cine te-a învăţat să îţi controlezi aterizarea? Hm?
Un tip.
- Fii atentă la rotire. - Bună dimineaţa, doamnelor.
Nu forţa, Lacey. Uşor.
- Joanne. - Ce?
Trebuie să îi împrumuţi lui Haley costumul tău pentru Clasice.
Neigienic.
- Da. - Au!
Joanne, fă-ţi bagajele.
Lacey, trebuie să îi împrumuţi lui Haley costumul tău pentru Clasice.
Da!
- Noroc fetelor! - Pe mai târziu.
Aşteaptă. Ai licenţă pentru gimnastică?
A fost revocată. Intră.
Ne vedem acolo.
- Hei. - Bună.
Ce au ele şi n-avem noi?
- Da. - Păi, vieţi.
Timp.
Sâni.
Ignoră-le.
Tu o să taci şi o să faci.
Măcar nimeni de acolo nu te urăşte.
Încă. Tu eşti nouă.
Poţi să faci impresie. Las-o să iasă.
Ce să iasă?
Fă-i pe cei din juriu să se uite. Dar nu zâmbi drăguţ,
ca şi cum ţi-ar face o favoare.
Fă-i să se uite. Joacă tare.
Nu fi precaută.
Trebuie să arăţi cele mai bune trucuri pe care le ştii.
- Haley! - Hei, Haley! Ce faci?
Hei, omule.
Bună.
Asta a fost pentru mondiale.
Ce?! Glumeşti?!
- Vezi? - Ce?
Eşti bine?
Ia o pauză. Du-te şi răcoreşte-te.
Cumpără-ţi un costum nou.
- Poftim. Eşti bine? - Da, sunt bine.
Da, mă descurc.
Urât...
Hei.
Îţi vine să crezi?
- Ai văzut? - Da, am văzut.
Eşti plină toată de suc?
- Mulţumesc. - Ce mă enervează tipa aia.
Voiam să aruncăm noi cu suc în tine.
Cred că te pot urî pur şi simplu?
Ştiu. Cine se cred?
Sunt prefăcuţi. Nu-i suport pe cei care se prefac că o urăsc pe Haley.
E scandalos.
Noi o urâm şi mai mult pe Haley, aşa că staţi la rând!
Vrei să taci?
- Nu pot să fiu supărat? - Pot să mă duc să concurez acum?
Pot să mănânc?
- Mi-e atât de foame. - Hai să luăm nişte nachos.
Cunoşti băieţi?
Da. Se numesc prieteni. Ar trebui să încerci şi tu odată.
Bine, Wei Wei, controlează-te.
Să ne concentrăm.
- Hai, Wei Wei, Să mergem! - Da. Hai, dezlănţuie-te.
Strânge. Împinge.
Dezlănţuie-te.
Ştii ce faci.
Haide. Haide!
Hei.
- Foarte bine, Wei Wei. - Bravo!
Grozav, Wei Wei.
Ce s-a întâmplat?
Parcă mergeai pe una jumate'?
- Ce s-a întâmplat? - Păi... nu ştiu
E bine acum. Eliberează-te.
Treci pe planşă acum.
Cum de n-am ştiut de sportul ăsta?
Ce dracu' a fost asta?!
De când arunci fronturi duble?
Ce?
- Ce-a fost asta? - Nimic.
Frumos.
A fost grozav. Cui îi pasă dacă faci câţiva paşi?
- Juriului. - Mă rog. Eşti tare.
Ce faci?
Fac ce am învăţat. N-o să te pun într-o lumină proastă.
Nu e vorba de asta. Nu eşti aici să le antrenezi pe fete.
Eşti aici ca să iei locul 3, să iei banii şi să pleci.
Tu fă-ţi treaba ta, eu mi-o fac pe-a mea.
Bun, atunci fac platelaj.
Ar trebui să încerci şi tu odată.
Nu o face.
- Hai, Haley! Lasă-te liberă! - Haide Haley!
Hai că poţi.
- Bine, Haley! - Da...
Tare de tot!
Da!
- E bine. - Frumos, Wei Wei.
Nu mai fi aşa rea, Joanne.
Credeam că se numeşte gimnastică.
Nu vezi? Vrea să faci cele mai grele figuri...
... ca să te încurci.
Se antrenează de săptămâni întregi.
Încearcă să vă facă să greşiţi,
ca să ia ea banii.
Îţi vine să crezi că Chris Defrank e aici cu Gloria?
Ne-am antrenat împreună la Defrankt,cât, cinci ani?
Ugh, nu pot să-l sufăr.
Ar trebui să i se deducă 2 zecimi pentru părul ăla.
Sau nu.
Haley! Haley! Aici.
Bună scumpete. Mi-a fost dor de tine.
Mi-a fost atât de dor de tine. Te descurci grozav.
Trebuie să vorbesc despre întoarcerea la Chris.
Nu mi se pare în ordine să te antrenezi cu altcineva.
- Nu. - Hei, hei, hei.
Îi datorezi respect lui Chris.
Nu respect oamenii care nu mă respectă.
Şi crezi că Burt Vickerman te respectă?
Da, aşa cred.
Singurul lucru pe care Burt Vickerman îl repecta, sunt banii.
Numai de asta îi pasă.
Şi dacă tatăl tău nu l-ar fi plătit,
ai fi la academia militară din Texas.
Cum adică dacă nu l-ar fi plătit? Toate plătesc.
Tatăl tău i-a chemat pe toţi antrenorii din ţară.
Nu te vrea nimeni.
Scumpo, tata plăteşte de patru ori mai mult
decât toate fetele de aici.
Credeai că e de partea ta?
Haley.
Nu e decât de o parte. A lui.
- Trebuie să mă duc să mă încălzesc. - Haley.
- Ai nevoie de nişte ruj. - Nu. Mamă
- Lasă-mă, lasă-mă... - Nu!
Ţine-o tot aşa, dragă. Te descurci minunat.
Stai dreaptă. Ochii şi dinţii, dulceaţă.
Braţe. Braţe. Punctează. Asta e.
- Frumos. - Ce e?
Vrei să câştigi bursa, ne-am prins.
Da. Sper că am mâncat matematică suficientă pentru tine.
Şolduri plate.
Ziua de azi nu e doar despre tine, ştii?
M-am aşteptat la mai multe de la tine.
Bine, genunchii strânşi acum.
Whoo!
- E în regulă. Dă-i drumul! - Haide, Haley!
Scutur-o, Haley. Hai.
Ai altă probă. Hai să terminăm în forţă.
Încălzeşte-te, Mina.
Să mergem. Scuză-mă.
Haley.
Nu fă iar asta.
Să mergem şi să terminăm competiţia asta. Haide.
Nu pleca iarăşi. Termină competiţia! Termin-o pentru tine!
Pentru mine? Da, parcă ai spus cândva că e vorba de mine...
Ştii tu, că mă ajuţi. Libertatea mea...
Ai uitat să îmi spui de partea în care încasezi bani de pe urma mea.
Haley. Am crezut în tot ce am zis.
Nu te-am minţit niciodată.
Tot ce ai spus au fost asigurări ca să primeşti în continuare cecurile alea grase de la tata.
Haley, nu poţi să pleci aşa.
O să te întorci înapoi acolo. Termină competiţia.
Nu fă din asta un alt Mondial.
- Nu. - Nu pleca.
Nu ştii nimic despre Mondiale.
Bine, mă dau bătut. Ştii, am încercat...
O să vorbesc cu tatăl tău. Poate ar trebui să te întorci la Defrank.
- Chris Defrank? - Hei...
- Vrei să mă întorc la Defrank? - Păi, pe mine nu mă asculţi.
E clar că de el ai ascultat suficient timp ca să...
Da, suficient cât să se cupleze cu mama.
Ce?
Suficient pentru el ca să...
... îmi distrugă familia.
Ei, când s-a...?
Când ai aflat tu de asta?
Înainte de sol...
... la Mondiale.
Au, Haley, eu...
Habar nu am avut.
- Îmi pare rău. - Ştii ceva?
Nu trebuie să îţi pară rău pentru mine ca să fii un antrenor decent.
Îmi datorezi doar să fii un om de treabă.
Ai făcut-o ca un star rock. A fost nebunie.
Da, clar.
Hei, Haley, pot să te întreb ceva?
Şi vorbesc foarte serios.
De ce poartă fetele atâtea bling-blinguri pe faţă şi în păr?
Adică, ăsta e un păr cam ţeapăn, nu?
Cum de nu le rod costumele între picioare?
- Da, bună întrebare. - Folosesc Piele-Tare.
Au oase în fund?
Nu...
E doar chestia asta lipicioasă pe care ţi-o sprayezi pe fund.
Şi astfel costumul nu ţi se ridică.
Vreau eu funcţia asta. Vreau eu să fiu Piele-Tare.
- Taci. - Hei.
Ce se întâmplă dacă pui
un pic de Piele-Tare pe pielea tare?
Ţi s-ar lipi capul de fund.
De ce mi s-ar lipi capul de fund?
Pentru că ai capul deja acolo!
Nu te îngrijora, Frank...
... şi capul meu e tot la fund.
Departe.
Stai jos, Haley.
Vreau să îmi citeşti ceva cu voce tare.
Paragraful doi.
"Lumea gimnasticii, ca şi lumea reală,
poate fi un loc foarte neiertător.
Aşa cum ştiu prea bine, poate fi prea multă pudră de talc pe planşă
pentru a putea lua un start bun, pentru mine sau pentru oricine altcineva.
Şi Haley şi-a câştigat dreptul la o planşă curată.
E absolut capabilă să decidă ce e bine sau nu pentru ea.
Şi încurajez tribunalul să includă punctul ei de vedere
... în decizia sa. Cu sinceritate, Burt Vickerman."
Asta e tot, Haley. Eşti liberă să pleci.
Dar restituirea?
S-a avut grijă de asta.
Să fii cuminte.
Pare că eşti făcută pentru asta.
Mulţumesc.
Ştii, Haley,
sunt mulţi oameni mari...
care au avut nişte jeguri de părinţi.
Trebuie să avem grijă unii de alţii.
- Colanţii? - Ce-i cu ei?
- Ai şti, nu? - Drăguţ.
Nu contează.
Simt ca o să se întâmple ceva rău.
- Poftim? - Ce vrei să spui?
Omule, lasă-ne!
Ce? Nu pot să îi rezist.
Stai strânsă în aer.
Frumos, frumos.
Ai trecut printr-o scrisoare întreagă fără să foloseşti cuvântul aur.
A fost greu.
Şi restituirea a fost...?
Dev? Ne laşi o secundă, te rog?
Uite ce e... nu citi nimic.
- Nu trebuie să faci asta. - Eu...
Am plătit cu banii tatălui tău.
Ştii ceva? Eu...
Te-am judecat complet aiurea.
Am decis să merg la Campionate.
Să îţi arăt cum se face cu adevărat.
Haide, ai prea multă cretă.
Cine ţi-a zis că poţi să stai? Eu nu am zis că poţi sta.
- Haley! - Hei, Mina.
- Bună. - Hei, Wei Wei.
- Ne pare tare rău. - Da.
Am ascultat de cine nu trebuie...
Da, da. Nu te îngrijora, înţeleg.
Uite ce e, o să stau, numai cu o condiţie.
Pe asta trebuie s-o aud.
Te implică pe tine şi tăcerea auto-impusă?
Întoarce-te pe trambulină.
Fetelor, vreţi să-l vedeţi pe Vick făcând un exerciţiu?
E cam bătrân, totuşi.
- Hei. - Ar putea să îşi rupă şoldul.
Nu. O să fie în regulă. Haide.
Merg la campionate,
dacă faci un exerciţiu acum.
- E decizia ta. - Nu fă asta, Vick.
- E o idee foarte proastă. - Hai, Vick.
Vick! Vick! Vick! Vick!
Dacă te urci pe trambulina asta, o să faci o cardiovasectomie.
O să fac eu cardiovasectomie.
Hai, Vick! Hai, haide, Vick!
- Poţi să o faci! - Un pic de presiune.
Gândeşte-te mai bine.
- Hai, Vick! - Hai, Vick!
Vick! Vick! Vick! Vick!
- Răsuceşte-te! - Răsucire! Răsucire!
Răsucire! Răsucire!
Gata, poţi să cobori acum.
Ce ziceţi de unul întreg?
- Poftim? - Da, băiete!
Da!
- O, nu! - Dumnezeule.
Ţi-am spus eu.
Sună la 911.
- Pa, Vick. - Nu te poate auzi.
- Ce mai faci? - Bună.
Bună, fetelor! Ce mai faceţi?
Bună.
Eu sunt Poot şi el e colegul meu de viaţă hetero, Frank.
Suntem aici pentru a vă fi gazde în seara aceasta.
Pentru că ieşim afară!
Nu, nu ieşim.
Avem exerciţii de terminat.
Cine a murit şi te-a făcut pe tine Nadia?
Ştii bine că vrei să ieşi.
Nu putem să plecăm. Mai sunt 3 săptămâni până la Campionate.
Exerciţiile trebuie să fie perfecte.
- Pune-ţi nişte haine pe tine şi urcă în maşină. - Ieşim.
- Hai! - Da!
Hai.
Poţi să vorbeşti?
Poţi face orice altceva în afară de gimnastică?
Bine. Orice ca să scap de costumul ăsta.
Asta e "costum" fără "co."
Dacă vă întrebaţi cumva.
Omule, e tare.
Nu crezi? Eu zic că e tare.
Tipule, are un cur mişto.
- Un ce? - Un cur mişto.
Nu. Nu.
Uups.
Bine, e rândul meu.
Deci, Frank e prietenul tău sau ceva?
Nu.
- Dar Poot? - Nu.
De ce nu?
Deci sunt un fel de platonici?
- Da... - Măi!
Prefer termenul "carne", te rog.
Asta a fost tare.
Mulţumesc.
Pot să-ţi ţin companie la jeleuri?
Poţi.
După dumneavoastră, domnişoară.
Da!
Suntem afară la starleta albastră. Suntem afară, afară, afară.
- Scuză-mă, o să iau eu asta. - Bine.
- Şi îmi pare rău de ei. - De ce? E tare amuzant.
- Hei. - Hei.
Avem de asemenea şi stilul cu bretele de spaghete.
Şi, de ce îţi iei o rochie?
Pentru că mă duci la balul tău de absolvire.
Păi şi nu ar trebui să îţi iei un frac? Glumeam.
Putem purta amândoi rochii.
- Nu te teme. O să mă rad complet. - Bine.
Simt ca o să se întâmple ceva rău.
Omule!
- Pa-pa. - Pe mai târziu.
- Vă sun mai târziu. - Mişto.
Poate, poate că nu. Depinde.
- Poot? - Da.
- Avem o grămadă de repetat. - Avem?
La revedere, nătărăilor.
- Pe mai târziu. - Ne mai vedem.
Când e balul tău?
Am nevoie de timp, date şi transport.
Şi ai grijă să îmi iei floare de corsaj.
Glumeşti? E o târfă.
- Omule. - Ce?
M-ai auzit, domnişoară alintată. Nu-mi place cum te porţi.
Te urăsc complet acuma.
Ceea ce vrea să zică Frank este că...
... aş fi onorat.
Crezi că sunt o târfă?
Nu.
Da, de fapt, da.
Dar nu am o problemă cu asta, cum are Frank.
Adică, el este homo.
- Sună-mă. - Urmărite-aş.
Omule, nici nu te mai cunosc.
Ce e aia corsaj?
Semnul universal pentru...biciuire.
Tipule, ce e aşa de rău să fii biciuit?
De când e asta ceva rău?
Bine zis.
Plec la bal...
Plec la bal. Plec la bal..
Plec la bal. Îţi vine să crezi?
Mămico, plec la bal.
- Nu, nu, nu. - Plec la bal.
Josie.
Noi nu... Nu mai dansa.
Opreşte-te!
Noi nu ne-am mutat aici din Wichita, ca tu să mergi la un bal.
Vreau să merg la un singur bal.
Nu ne oferă aşa ceva la Campionate.
Noi ne-am mutat aici ca tu să mergi la Olimpiadă.
- Phyllis. - Mamă.
Mai e o grămadă de timp până la Olimpiadă.
Balul e la câteva minute distanţă.
- Bine. - Phyllis.
Eşti gimnastă tot timpul.
Nu cu jumătate de normă. Tot timpul.
Ştiu.
- Phyllis. - Şi avem o înţelegere...
Pe care ai promis să o respecţi.
Nu mergi la bal. Am terminat discuţia.
- Bine. - Pot?
Phyllis, uite, Joanne e o gimnastă minunată.
Dar cred că trebuie să fim realişti faţă de şansele ei
de a prinde echipa Olimpică.
Singurul motiv pentru care suntem aici este că împreună am fost de acord că
ea va merge la Olimpiadă.
Ştiu, ştiu.
Eu...
Cred că am minţit. Bine?
Uite, toţi...
Toţi vor să audă despre copiii lor că sunt speciali.
Şi sunt.
Şi poate vor merge la Olimpiadă.
- "Poate." - Da. Poate vor merge.
Noi nu plătim pentru "poate."
Oamenii mi-au spus că am fost nebună să o aduc pe Joanna aici.
Şi au avut dreptate.
Sunt fericită că pot să o iau de aici întreagă.
Un antrenor care "a fost"
nu antrenează campioni.
Ci doar produce mai mulţi "au fost".
La revedere, Burt.
O să îţi fie dor de mine.
Campionatele sunt peste 3 săptămâni.
- Unde o să mergem? - O să te antrenez eu.
Credeam că vrei să câştige.
Şi cam ce ai şti tu despre câştigat?
Joanne. Eşti mai mult decât binevenită să rămâi.
Josie, să mergem.
Cred că voi merge la bal mai întâi.
Eşti bine?
Doar că... nu am mai avut patru fete calificate
pentru Campionate de foarte mult timp.
Defineşte "lung".
De fapt, niciodată...
... nu am avut.
O să plângi?
Nu, nu o să plâng.
Doar ca...
E ceva frumos. E plăcut.
- Iisuse, măi. - Poftim? Poţi să plângi.
Nu te face mai puţin bărbat, Vicki.
Hai, nu o să le spun părinţilor.
Bine aţi venit la Campionatele Naţionale de Gimnastică NEUTROGENA.
Salutări tuturor. Sunt Tim Dagget,
Împreună cu Elfi Schlegel.
Avem două zile pline de competiţii.
Astăzi, finalele pe echipe.
În ziua a doua, finalele pe aparate.
Gândeşte diferenţa dintre un om bun la toate
şi cineva specializat pe un singur aparat.
Ar trebui să îşi facă rutina şi după aceea încălzirea.
- S-au întins. - Trebuie să se încălzească.
- Nu. - S-au întins.
Rahat.
Vickerman. Trebuie să fie nişte resturi pe aici.
În această seară, finalele pe echipe,
unde primele şase se califică pentru un loc în echipa mondială.
Favorita, Tricia Skilken,
speră să prindă al cincilea şi ultimul său Mondial pe Echipe,
înainte de a se retrage.
În timp ce copilul sălbatic al gimnasticii, Haley Graham, a revenit
asupra deciziei de a se retrage, cu scopul de a prinde o a doua calificare.
Se vor ridica artificiile ei la înălţimea aşteptărilor?
Sau pur şi simplu va arde ca o flacără?
Puţini pot uita descalificarea ei,
de la campionatele de acum doi ani.
Haley era ultima la exerciţiul de la sol,
când şi-a şocat fanii şi colegii de echipă, părăsind arena,
fiind descalificată automat.
Această ieşire a aruncat echipa USA
total în afara podiumului. Dacă vreodată a fost o reglare de conturi,
atunci ea este între Tricia Skilken şi Haley Graham.
Tricia.
Nu am vrut să îţi distrug Campionatele.
Ai mei se despărţeau...
Ţi-am scris o scrisoare prin care să-mi cer scuze.
Nu ştiu dacă ai primit-o sau nu.
Avem un număr extraordinar de atleţi de valoare în această sală.
Una din ele, Haley Graham, aduce mult potenţial echipe USA.
Ea poate să ia medalii internaţionale teoretic, la toate aparatele.
Foarte puternică, face exerciţii dificile,
dar nu este recunoscută pentru consistenţă.
Şi, Elfi, când te apuci de gimnastică serios...
consistenţa bate strălucirea de moment.
Şi, Tim, trebuie să ne amintim că pentru Haley,
doar reputaţia să poate fi cea...
care cu adevărat o poate opri...
să primească acel bilet valoros către Roma,
şi către Campionatele Mondiale.
E acelaşi Campionat,
dar eu sunt o cu totul altă persoană.
Şi deşi sunt sigură că voi fi judecată
pentru ce am fost, nu pentru ceea ce sunt...
ştiu că trebuie să înfrunt asta.
Patru exerciţii şi patru arbitri pentru fiecare exerciţiu.
Sunt 16 arbitri care de-abia aşteaptă să ne spună cât de slabe suntem.
16 persoane care sunt aici să ne spună că nu suntem perfecte.
Dar iată-ne aici... urmărind perfecţiunea.
Problema e că perfecţiunea nu există.
Dar încearcă să le spui asta arbitrilor.
Unde îţi găseşti deducţiile?
- În sol? În gunoi? - Scuză-mă? Poţi să te mişti?
Foarte deştept. Nu, am decis ca nota ei de plecare să fie 9,8 nu 10.
Ştii câtă putere e necesară pentru asta? Îţi dai seama ce îi faci?
- Sunt conştientă de asta. - E sigur legat de exerciţiul ei?
Nu vrem să încurajăm fetele...
să încerce exerciţii aşa de grele şi să rişte accidentarea.
Sunt sigur, cu experienţa ta,
ai putea înţelege asta. Probabil, vreau să spun.
- Înţeleg, crede-mă. - Poţi să pleci, te rog?
Nu contează cât de tare alergăm sau cât de sus sărim.
Dacă ţinem mâinile pe cal prea mult, greşeală.
Dacă folosim o singură mână în loc de două, mare greşeală.
Şi dacă picioarele ne ating bârna
înainte de a atinge podeaua... suntem terminate.
Şi zici că vrei versuri în melodia de la sol?
Greşeală uriaşă.
Muzica se opreşte, dar tu nu?
Două greşeli de 10.
Nu contează cât de bine faci.
Ci cât de bine le urmezi regulile.
Şi asta e nasol.
E o mică nebunie, Elfi,
că Nastia Liukin a făcut un salt cvadruplu la exerciţiul de la sol...
şi a luat o penalizare.
Nu-mi vine să cred.
E un comentariu despre arbitraj şi despre cum trebuie să se schimbe.
Haley Graham a făcut exerciţiul vieţii în această seară.
Nu avea cum să termine a şaptea.
Poate că au scos-o din finala pe echipe,
dar arbitrii nu o vor putea scoate din finalele pe aparate de mâine.
Tricia, felicitări.
Se compară victoria aceasta cu altele?
Mă simt minunat. Am vrut să intru şi să câştig patru din patru,
şi să mă calific la Mondiale pentru ultima oară.
Şi, câştigarea a fost doar cireaşa de pe tort.
Ce părere ai despre Haley Graham?
Având în vedere trecutul vostru, cum te-ai simţit concurând contra ei?
A fost minunat să concurez cu Haley din nou.
Îi urez toate cele bune.
- Bine. Succes pe viitor. - Mulţumesc.
Exerciţiul tău a fost extraordinar.
O să câştigi solul în finală fără nicio problemă.
- Nu. Nici măcar nu m-am calificat. - Asta e o chestie de rahat.
Boo-hoo. Opreşte-te din bocit.
- Diva. - Dia-vol.
Cred că eşti un antrenor foarte bun.
- Sigur? - Da.
Un pic de acţiune în secţiunea din spate?
- Nu e rău. - Nu... nu e bine.
Nu aş vrea, ştii... La dracu'. Astea două.
Am lucrat cu ea anul trecut. Coşmar.
Pe Elm Street.
I-ai văzut faţa?
- Hei. Scotch. Simplu, te rog. - Da, domnule.
Hei, Burt, ce faci? Bună treabă azi.
Haley ţi-a picat bine, aşa-i?
Ce vrei să spui?
Haide Burt, eu am crescut-o.
Vreau să spun că poţi să te dai mare cu ea, dar toată lumea ştie cine a ridicat-o.
Să nu faci greşeli, prietene.
Da, "copilul" acela...
Acel copil e aici, în ciuda ta, Chris.
Glumeşti.
Ştii,
dacă nu aveam patru fete în competiţie,
ţi-aş trage şuturi în fund pentru că gândeşti că tu ai ridicat-o.
Poate că nu a luat medalii,
dar cel puţin poate să meargă, nu?
Bună treabă, Burt.
De necrezut.
Fiecare fată de aici vrea acelaşi lucru:
Să îşi justice nebunia asta pe care o facem,
stând pe acel podium şi fiind cea mai bună...
Şi vrem asta atât de tare, încât vom lupta unii cu alţii să facem asta.
Dar cine cu cine concurează de fapt?
Toţi vrem să câştigăm,
dar ar trebui să ne luptăm unii cu alţii...
... sau cu oficialii?
Poate că ne judecă atât de dur pentru ca...
Vor să fie ca noi. Adică, toată lumea ştie...
... că sunt doar invidioşi.
Phyllis?
- Alice! - Ce faci?
Ţi-ai făcut vreo operaţie?
Arăţi minunat. Ne vedem mai târziu.
- Mulţumesc! - Vorbim mai târziu?
Ăsta nu e un răspuns.
Prima la sărituri, Mina Hoyt.
Şi, Elfi, face
o săritură cu mâinile în faţă, cu triplu şurub.
Are un punctaj de început de 10.0.
Foarte puţine gimnaste execută săritura asta,
pentru că este incredibil de dificilă.
Nu am mai văzut una făcută de la Produnova din Rusia, care a
dominat proba cu ani în urmă.
Corpul ei se va învârti de trei ori prin aer,
şi, cumva, va găsi podeaua.
Tim, am văzut-o făcându-l cu câteva momente în urmă...
... la încălzire. E de necrezut.
Hai, Mina. Dă-i drumul.
Dă-i drumul, Mina.
Hai, Mina!
A fost incredibil.
Înălţimea, distanţa. Bam! Aterizarea fixă.
Dacă nu va primi 10 la asta, nu există dreptate.
Hai arbitrilor, daţi-i 10.
Cum pot să nu îi dea?
Poftim?
Elfi. Uau, Nu îmi vine să cred.
9.5? Este scandalos.
- Tim, sunt şocată. - Rahat.
Nu ar trebui să fii aici, Burt.
De unde vine penalizarea?
I se vedea sutienul, Burt.
E penalizare automată...
- Haide! -... dacă i se vede lenjeria.
Regula aceea...
Doris, se învârte în aer.
Se înşurubează, Doris. Desigur că i-a ieşit sutienul.
Aceasta e o regulă străveche.
Se pare că şi sutienul ei la fel.
Nu mă face să îţi dau cartonaş roşu, Burt.
Sincer, nu vreau să fac asta, bine?
Vick. Vick, nu fă asta.
Chiar şi eu cred că e josnic.
Şi ar trebui să fiu fericită. Adică, vreau să câştig.
Ţi se vedea sutienul.
O penalizare pentru că i se vedea sutienul.
Nici măcar nu am auzit de asta.
Nu au penalizat-o pentru sutien.
Ci pentru că sunt antrenorul ei.
Haide, Haley. Tu urmezi.
Aici e locul unde sportul îşi pierde din admiratori.
Sistemul de arbitraj este mult prea confuz.
Mulţimea a văzut o săritură spectaculoasă.
Ei nu înţeleg de ce sportivul nu este răsplătit pentru ea.
- E greşit. - Hai, asta e.
Haide, Haley.
A greşit?
O greşeală intenţionată a lui Haley Graham în finale.
Asta nu s-a mai întâmplat niciodată.
Frumoasă lipire.
Data viitoare ar trebui să îţi lipeşti şi limba.
Aş vrea, dar antrenorului meu îi place să îmi ţin sub control şmecheriile.
Asta a fost pentru tine.
Hai, Joanne. Dă-i drumul.
- Hai, asta e. - Joanne!
Merge pe pistă?
Se întâmpla ceva extrem de ciudat astăzi, Elfi.
Poţi să mai spui asta odată, Tim.
Se întâmpla ceva extrem de ciudat astăzi, Elfi.
Elfi, nu am mai văzut aşa ceva niciodată.
Spate în spate, gimnastele greşesc intenţionat.
Minunat, minunat.
Nu puteam să vă las vouă toată atenţia.
Datorită greşelilor, se pare că Mina Hoyt
va fi noua campioană naţională la sărituri.
Asta este fără precedent.
Dumnezeule, sunt noua campioană naţională.
Ştiu!
Şi mi-a plăcut să nu particip.
Adică, dacă am alege câştigătorul la fiecare competiţie,
chiar am putea controla rezultatele.
Doamne, ai dreptate.
De când eşti genială?
Nu ştiu. De acum.
Ce spuneţi ca toate să ratăm, şi să o lăsăm pe Nastia...
- Da, desigur. - E cea mai bună.
E ridicol.
Bravo Gloria!
Arbitrii încearcă să îşi dea seama...
... ce se întâmplă. Nici eu nu sunt sigur, Elfi.
- Hai, Nastia! - O să facă exerciţiul.
Deci am văzut cinci sportive,
şi nimeni nu a făcut acel element.
Asta înseamnă că va fi campioană
la paralele inegale, doar datorită acelui element.
Bravo, Nastia! Minunat. E minunată.
- Sunt atât de fericită că am ales-o pe ea. - Whoo!
- Sunt atât de fericită că am ales-o pe ea. - Ai ales-o?
De necrezut. A fost tare.
Nastia Liukin va fi noua campioană la paralele.
Ei, gimnastele şi-au spus cuvântul.
Şi nu va fi nicio altă medalie astăzi.
Mulţumesc.
Toţi au ajutat.
După ce s-a întâmplat cu Nastia Liukin şi Wei Wei Yong ieri,
şi Mina Hoyt astăzi,
e clar că gimnastele vor să transmită arbitrilor un mesaj.
Asta e istorie, Tim.
Nu am mai văzut o revoltă atât de bine organizată.
O să îmi spuneţi cine o să concureze şi cine nu?
Nu aveţi de gând să îmi spuneţi, aşa-i?
Uups.
Pentru că sunt şi atlete care ar dori să concureze.
Nu pot să facă nimic. Încearcă să îşi salveze pielea.
Tricia va face exerciţiul. E atât de egoistă.
Joc terminat.
Nu trebuie să fiu eu. Pot să greşesc şi totuşi să ne demonstrăm punctul de vedere.
Nu, nu, noi te-am ales pe tine. Vrem să îţi vedem exerciţiul.
E decizia ta.
Bine. Mişto.
Am văzut abandon după abandon.
Directorul de organizare,
a decis să o bage în concrus pe rezerva Tricia Skilken,
pentru că e sigur că va obţine un exerciţiu de la ea.
Vom vedea.
Vine marele ei moment acrobatic.
Strâns.
Două figuri aeriene, frumos lucrate.
Aşa te simţi când îmi urmăreşti exerciţiul?
Păi, da.
Îmi pare tare rău.
Arată destul de sigură pe ea.
Foarte exactă în toate mişcările.
Acum, un exerciţiu foarte interesant,
avem în desfăşurare.
Două la rând. Frumos. Li se spune "Iluzii".
Ce am pierdut? Glumeam.
Săritură la stânga.
Răsucire dublă. Excelent lucrat.
De ce nu o faci.
Ce părere ai, Wei Wei? Bate asta.
Sunt atât de speriată.
Corect.
- Haide că poţi. - Să vedem ce ştii.
- Hai, Wei Wei! - Hai, Wei Wei!
Cred că arbitrii încearcă să îşi dea seama...
de ceea ce se va întâmpla. Nici eu nu sunt sigur, Elfi.
Va face exerciţiul.
Da, aşa se pare.
Bună treabă!
Foarte bine, Wei Wei!
Haide dragă, haide!
Whoa!
Este foarte original, dar mă tem că arbitrii
nu vor ştii ce să facă cu asta, Elfi.
Cu scorurile astea, Tricia va lua aurul,
iar Wei Wei va lua medalia de argint.
Aşa că este şcoala veche contra şcoala nouă.
Tricia Skilken, favorita dintotdeauna a juriului.
- Foarte consistentă în activitate. - Se prezintă bine.
În contrast, Haley, putere brută, începuturi excelente,
dar consistenţa nu este punctul ei forte.
Elfi, când ajungi în miezul lucrurilor, în gimnastică,
consistenţa e regula de bază.
Haideţi. Oricum nu valoraţi nimic.
Tricia, aici nu e vorba de câştig.
Nu sunt aici să te înşel.
Prea târziu.
Bun, atunci renunţ eu dacă vrei.
Şi asta?
Treaba asta e mult mai mare decât noi două.
Ştii, îşi încălzeau rasucirile,
dar am văzut patru atlete renunţând, aşa ca cine ştie
... ce-o să facă Haley.
Dacă o să meargă până la capăt sau dacă nu o să facă nimic.
- Hai! - N-am idee.
- Bravo! - Bine, Haley!
Există lucruri pe care ţi le doreşti înaintea momentelor importante.
Mi-aş dori ca prietenii mei să fie aici.
Mi-aş dori ca părinţii mei să fie altfel.
Mi-aş dori ca cineva să înţeleagă ce se întâmplă,
şi să mă asigure că nu suntem nebune.
Că nu ne prostim.
Cineva care să spună,
"Sunt mândru de tine,
Şi sunt de partea ta, orice-ar fi".
Haley, Haley.
Ce e?
Nimic, ascultă...
Eu... Vreau să ştii...
Ce?
Că...
- Sunt atât de... - Nu face asta.
Nu, nu, nu, nu, nu. Sunt atât de...
... mândru să fiu antrenorul tău.
Să nu îndrăzneşti să te abţii.
Şi dă tot ce poţi. Bine?
Hai, Haley! Haide!
Haide, Haley. Dezlănţuie-te!
- Hai! - Ştim că poţi! Haide, Haley!
Hai, Haley!
Haide. Arată-ne ce ştii!
Hai, Haley!
Da, Haley!
Egoisto.
Ce?
Whoo!
În timp ce ne primeam falsele medalii de aur,
mi-am dat seama că nu gimnastica putea să mă judece.
Ci numai eu puteam să fac asta.
Nu puteam să mă uit şi să mă gândesc că era vorba despre juriu,
părinţi sau antrenori.
E vorba numai despre noi.
Haley!
Şi asta mi s-a părut de aur, într-adevăr.
Mă bucur. E important ca odată şi odată să controlăm rezultatele
şi să dăm juriului...
O, mă scuzaţi.
Hei, ce faci?
Da, imediat. Este chiar aici.
Teoretic, trebuia să intru a doua dar am rostogolit mingea...
Îmi pare rău. Stai o secundă. Asta e pentru tine.
Poot? Vroiam un corset roz, dar merge şi alb.
Nu o să ghiceşti niciodată ce am făcut azi.
Carly!
O secundă, fetelor. Îmi daţi un autograf pe program?
- Ce...?! - Doamne...
... da!
Minunat.
Haley. Haley.
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Bine.
Am nişte veşti foarte proaste să îţi dau.
Ce?
Cât de mult urăşti gimnastică de la colegiu?
Am decis să nu urăsc lucrurile pe care nu le-am încercat niciodată.
Toate şcolile astea mă vor?
- Păi, unde ar trebui să mă duc? - O să îţi dai singură seama.
- Poate ar trebui să le spun să se lipească. - Da, de parcă tu ai ştii cum să o faci.
- Picioarele mele erau lipite. - Da, de un autobuz de mare-viteză.
Tu mi-ai zis să dau tot ce pot.
Da, şi aşa ai făcut.
Ce?
Ai făcut-o, puştoaico.
SFÂRŞIT