Faceţi reclamă produsului sau mărcii dvs. aici, contactează www.OpenSubtitles.org astăzi
Unde te duci?
Îmbarcarea pentru Mont Laurier la 2:15 se face la poarta 10.
Un bilet, vă rog. Mont Laurier.
Fii amabil! Tipul din spate sforăie fără încetare!
Sigur.
Eu sunt Matt.
- Eu sunt Martin. - Salut, Martin. Îmi pare bine.
- Îmi pare bine. - Unde mergi?
Cât de departe pot să ajung.
Beau pentru asta, frate.
Noroc!
Cred că avem o problemă cu motorul. Rămâneţi aici.
Frate! La fel s-a întâmplat şi în St. Lawrence.
A trebuit să "rămânem aici" aproape 8 ore.
E o porcărie cât casa!
Reparaţii - închirieri
385 dolari. Bani gheaţă.
N-am decât cartea de credit a tatălui meu.
Nu ştii să citeşti?
Doar bani gheaţă.
- Ai permis? - Am avut, dar mi l-au retras.
Se pare că tu vei conduce.
Vezi?
E fals.
- Ce s-a întâmplat? - Tatăl meu vitreg...
M-a lovit atât de tare, încât am zburat prin bucătărie...
Iar mama stătea şi se uita.
- De ce? - Cine crezi că îl înţelege?
E un nebun nenorocit, un grăsan netrebnic...
Dar l-am aranjat şi eu.
L-ai trosnit şi tu?
Dartot mi-a făcut-o. M-a înscris la şcoala militară.
Dar eu nu cred în respectarea regulilor oamenilor.
Ducă-se dracu' oamenii şi regulile lor. Acum 2 zile am sărit gardul.
Acum mă duc în Seattle, ca să cânt.
Iisuse Cristoase!
Îmi pare rău. Sunt un idiot. Nu eram atent.
Nu contează, omule.
Bine măcar că rabla asta are o roată de rezervă. La dracu!
Ai mai schimbat o roată, Martin?
Nu cred. Mişto...
Ce avem aici?
Vom fi înapoi pe şosea cât ai clipi...
Dar, de data asta, conduc eu.
E strâns bine...
Primul e cel mai greu. Restul ies mai uşor.
Noi doi avem cam aceeaşi înălţime.
Ce?
Taci.
Băiat ucis în accident de maşină
Certificat de deces
Traumatism cranian
IDENTITĂŢI FURATE
Cadavru găsit ieri în Huron Ann Arbor 28 mai 1987
Mort prin incendiere 28 mai 1987
Cadavru în Albany Niciun suspect
Consulatul General American Cadavru ieşit la iveală
Nerezolvat
Profilul victimelor: bărbat alb, 178 cm, 72 kg
12 ianuarie 1992
S-au descoperit mâini mutilate!
Dinţii au fost scoşi
Dispărut: Henri Bissonette 178 cm, 72 kg
Montreal, Canada În prezent
Domnule poliţist, am nevoie de ajutorul tău.
L-am văzut pe fiul meu pe feribot.
Fiul meu e mort.
A murit acum 19 ani, dar acesta era fiul meu.
A trecut prin faţa mea. Ne-am privit în ochi.
M-a recunoscut.
O mamă nu se înşală în asemenea lucruri...
Cum pot să-ţi explic cât era de periculos?
Nu. Nu "era"...
Este.
Fiul meu este un om foarte periculos.
- Ce faci? - Informarea pentru agentul Scott.
Agentul Scott?
Nu înţeleg de ce mai are nevoie de altcineva. Totul e sub control.
- Nu avem nimic, Joseph. - N-am avut destul timp.
- Încă vreo 2 zile... - A venit?
Era în avion. Dar acum nu e nicăieri. Gerard verifică dacă şi-a luat bagajele.
- Va fi consultant, da? - Nu e vorba de teritoriu, Paquette.
N-a mai existat o crimă ca asta de foarte mulţi ani.
Iar primul lucru pe care îl faci este să aduci pe altcineva.
Am un sentiment ciudat legat de crima asta.
Avem nevoie de ajutor. Nu avem nimic...
Sună-mă imediat cum soseşte.
Tu faci mişto de mine!
- Agent special Scott? - Da.
Te-am aşteptat la gară.
- Ştii că ăla e un mormânt... - Da, ştiu.
- Agent Scott. - Bună ziua, domnule director.
Văd că deja te-ai făcut comodă.
Joseph Paquette şi Emile Duval. Ei conduc ancheta.
- Îmi pare bine. - Mulţumesc că m-aţi chemat.
Nu te-am chemat.
E destul de sigur că victima a fost ucisă altundeva, apoi adusă aici.
Cred că a fost premeditat.
- Poftim? - Cred că a fost premeditat.
Cred că ucigaşul a ales dinainte acest loc şi a săpat groapa.
Să-ţi arăt. Îţi dai seama... Vezi aici? Colţurile.
Sunt drepte şi simetrice.
Proporţiile sunt exacte.
Au exact 180 cm.
- Victima are 178? - Da. Exact.
Cred că îl urmăreşte câteva săptămâni,
îi studiază obiceiurile şi rutine.
Şi ştia că poate săpa mormântul chiar aici.
De unde ştia că victima va fi aici când va dori el?
E un drum de biciclete?
În pozele trimise de voi,
victima avea nişte urme pe glezne.
Probabil de la pedale.
Există şi un element sexual.
Strangulare din spate, tăierea mâinilor, distrugerea feţei...
E ceva tactil, contact direct... Asta îl excită.
Şi...
A vrut să găsiţi cadavrul.
Vreau să spun...
De ce să-l îngroape aici? Voia să fie descoperit.
Ochii au fost scoşi sau erau încă în craniu?
- Nu ştim. - Presupun că puteţi face...
Reconstrucţii de craniu? Desigur.
- Se face chiar acum. - Bine.
Am terminat aici?
- Da. - Bine.
Noapte bună.
Nu-l băga în seamă pe Paquette. E impulsiv. Vrea să dea buzna în toate.
Nu-l condamn.
Mă bucur să te revăd, Illeana.
Mă bucur că eşti aici.
Să zaci în mormânt...
Anchetatorii mei cred că eşti o vrăjitoare.
Mi s-a spus şi mai rău.
- Ştii foarte bine. - Ştiu.
Bună. Regret că te deranjez. Un bărbat a fost ucis azi-noapte,
în parcarea unui club de sănătate deschis nonstop, pe la ora 9.
- Acelaşi mod de operare? - În cele mai mici detalii.
Am găsit acolo garota. Pare artizanală.
Faţa a fost zdrobită cu o piatră.
Dar n-a mai avut timp să se ocupe şi de mâini.
- De ce nu? - A fost întrerupt.
Numele victimei e Clive Morin, iar el este James Costa.
Pretinde că a văzut ce s-a întâmplat.
S-a îndreptat spre maşina mea şi am auzit...
Când oamenii noştri au ajuns, el încerca să resusciteze victima.
Dar sângele de pe tine?
Când încerci să ajuţi pe cineva care sângerează în halul ăla...
- L-aţi verificat? - ...te murdăreşti de sânge.
James McKeen Costa. Născut în Nova Scoţia, 1965.
Totul pare în regulă.
Am trimis la laborator probe de sânge şi de ADN.
Mă întorc şi văd...
un om aplecat asupra altuia...
cu...
o piatră...
în mână.
Apoi...
a început să dea în faţa tipului...
- Aşa că am strigat... - Ce ai strigat?
"Încetează!" Ceva stupid de genul ăsta. Nu ştiu.
Şi am alergat spre el.
El a ridicat ochii spre mine şi m-a ameninţat cu un pistol.
Iar eu...
M-am gândit...
Nu ştiu la ce m-am gândit. Apoi el a fugit.
A dispărut... Iar eu am chemat poliţia.
Am încercat să-l resuscitez, până au venit paramedicii.
I-ai scos garota?
Ce? Aia din jurul gâtului? Da, a trebuit să i-o scot.
- Încotro a fugit agresorul? - Departe de mine. Corect?
Ce armă avea?
Din aia care face găuri mari în oameni.
L-am văzut pe tip.
Mă pricep un pic la desen, aşa că...
Dacă îmi daţi o hârtie, pot să vă fac un desen.
Nu ştiu despre el... Nu reuşesc să-l "citesc".
E ceva legat de răspunsurile lui...
Te deranjează dacă încerc?
Nu. Te rog.
Bună.
Tu eşti alt poliţist?
Într-un fel, da. Sunt agent special Illeana Scott.
- Agent special? - FBI. Îi ajut la caz.
- Pot să-ţi pun câteva întrebări? - Mă vei întreba acelaşi lucru
- ce m-a întrebat şi celălalt? - Probabil că da.
- Te deranjează dacă fumez? - Sigur că nu.
Eşti agitat?
Da, sunt.
Foarte agitat.
Mulţumesc pentru hârtie.
Cum arăta?
Avea ochii foarte strălucitori.
Parcă ardeau. Ştii?
Chiar şi în întuneric.
Părul lui...
cred că era blond.
Avea barbă.
Nu era nebărbierit,
era o barbă îngrijită.
Părea agitat sau calm?
Iisuse!
Aia e ce cred eu că este?
Aia e...
Aia era în jurul gâtului lui? Am dreptate?
- Am dreptate? - Da.
Ai făcut asta intenţionat?
Îmi dau toată silinţa! Omul ăla nici nu mai avea faţă!
Nici n-am putut să... Nici nu mai arăta a om!
Am făcut tot ce am putut, ca să-l ajut, iar el...
A murit! Era o...
Era foarte mult sânge. N-am mai văzut niciodată atâta sânge.
Dar am continuat, deşi ştiam că e prea târziu.
L-am văzut pe tipul care a făcut asta!
L-am văzut şi pot să-ţi arăt cum arată!
Apoi...
poţi să te duci să-l prinzi.
Bine.
Ce părere ai?
Urmele de pe gâtul lui Morin arată că ucigaşul e stângaci.
El desenează cu dreapta, şi-a aprins ţigara cu dreapta...
Cred că avem nevoie de mai mult decât atât.
Ştiu. Mai e un dosar deschis pe masă.
E profilul tău. Dovezi, note, tot.
Dacă el ar fi criminalul, ar încerca să arunce o privire.
Psihopaţii au modele psihologice foarte diferite.
Spui "pom", "canapea", "casă", "viol", "incest", "crimă"...
La un om normal, modelul se schimbă, lobul frontal reacţionează.
Psihopaţii nu reacţionează.
Ei gândesc la fel despre crimă cum gândesc despre cină...
Nu au conexiuni emoţionale.
Vreau să spun că, atunci când a văzut garota,
a reacţionat cu o stare de şoc şi dezgust.
Creierul unui psihopat?
Ai învăţat multe despre asta la FBI, nu-i aşa?
Toate teoriile alea, toate cărţile...
Da, aşa e.
Încă nu ştiu ce să cred despre tine şi trucurile tale...
- N-am niciun truc. - Pe dracu!
Te-ai folosit de multe trucuri acolo, în încăperea aia.
Agent Scott?
- Putem discuta o clipă? - Scuze.
Am câteva surori care capătă privirea aceea, când se simt încolţite. Nu le place.
- Regret dacă mă înşel, dar... - Nu.
- Mulţumesc. - E în regulă.
- Agent Scott. - Pot să-ţi vorbesc?
- Încă nu ai adormit. - Nu.
Este o gardă în holul acelui hotel.
Şi noi suntem exact lângă un drum. Aşa că nu are niciun sens.
Crezi că a fost o înscenare?
Nu. Există întotdeauna un sentiment de bucurie într-o înscenare.
Un fel de aroganţă. Nu există nimic din acest comportament aici.
Poate că el vrea ca noi să descoperim cadavrele repede,
cum s-a întâmplat la locul în construcţie.
Da. Dar de ce?
Vreau să spun, de ce? El nu ne provoacă.
Nu există niciun "să ţi-o trag", pe niciunde.
De ce faci asta?
- Ce? - De ce îţi acoperi urechile?
Gândesc mai bine când e linişte.
Are sens.
Cu tot ce se întâmplă acum, se poate ca el să ajungă la disperare.
- Se mai întâmplă, nu-i aşa? - Da. Dar de ce?
N-ajungem nicăieri cu el. Şi el ştie asta.
Vreun motiv de îngrijorare? Avem un ucigaş în serie în libertate?
Da, căutăm un ucigaş în serie, dar e prea devreme pentru concluzii.
Îi sfătuiesc pe locuitorii din Montreal să fie atenţi.
Henri Bisonnette, scufundător liber-profesionist.
- Cadavrul de la şantier? - Da.
Sora lui l-a identificat.
Bisonnette a lucrat pentru el, cu întreruperi, câţiva ani.
Sora lui a zis că a dispărut în urmă cu vreo 2 săptămâni.
Dar cărţile lui de credit au fost folosite între timp.
Mai aveam nevoie doar de vreo 2 zile.
Ce fel de om era? Ce ştim?
Locuia într-un apartament mic.
Îşi lua slujbe ciudate,
nu avea prea mulţi prieteni.
Ai făcut vreodată asta? Scufundări.
Fosta mea soţie ne-a dus într-o "Vacanţă Club Med".
Abia a ajuns la 6 metri adâncime şi s-a speriat. N-a suportat.
Cu nişte ţâţe ca alea, mă mir că s-a putut scufunda.
Nu scufundarea era problema. Aş vrea să fi rămas acolo.
Asta e bună.
Ai făcut vreodată scufundări, agent Scott?
Ea petrece prea mult timp frecându-se de cadavre.
Nu, n-am încercat niciodată.
E foarte liniştitor. Nu?
Peştii înoată în jurul tău... Nici nu te bagă în seamă.
Ţi-ar plăcea. E linişte...
- Desenul a dat rezultate. - Unde?
La un hotel lângă râu.
- Ce faci? - N-ar trebui să mergem?
Nu ne-am terminat micul dejun.
- Vino după mine. - Mulţumesc.
Mi-a plătit 3 luni în avans şi nu l-am mai văzut niciodată.
L-ai văzut aici?
Da, el e.
Înainte să-l arestaţi... Îmi datorează 90 de dolari pe telefon.
Poate vă ocupaţi voi de asta.
Ştii ceva? Avem nevoie de factura de telefon.
- O plătiţi voi? - Vom vedea.
Liber.
- Rahat! - Ce e?
Pe inel e gravat numele Clark William Edwards.
E de la Şcoala Secundară Vancouver.
34 de ani. Lucrează normă redusă pe un vas de croazieră din Alaska.
Cartea lui de credit a fost folosită ieri în Montreal.
- Nu a fost declarat dispărut. - Foarte bine.
- Hai s-o lăsăm aşa. - De ce?
Să nu-i facem publicitate ucigaşului.
Îi place atenţia... Se va enerva.
Dacă se enervează, va face greşeli.
Punem un marker pe cartea de credit a lui Edwards şi îi punem casa sub supraveghere.
- Deci ne apropiem... - Şi încă ceva.
Au venit rezultatele ADN ale lui Costa.
- E "curat". - Bine.
Frăţioare...
Ai adus cafele şi un sandwich?
Deci nu e doar o coincidenţă?
Nu.
Poliţiştii din faţa galeriei... Nici ei nu sunt o coincidenţă?
Te deranjează?
De când a început povestea asta, mă tot uit peste umăr. Deci... nu.
- Mă bucură compania. - Cum te simţi?
Nu pot să dorm.
Dar e în regulă.
Vineri am o expoziţie mare cu multe lucrări noi.
Dacă nu le vând, voi fi falit.
Aşa că mă afund în muncă. Aşa ca tine.
- Poftim. - Păstrează-l. Mulţumesc.
Desenul ăla al meu a dat vreun rezultat?
Poate.
Eşti foarte vagă.
În seara aceea... Clive Morin s-a împotrivit?
Vreau să spun...
Mi-a luat câteva secunde să văd şi să înţeleg ce se întâmplă.
Am auzit nişte zgomote, l-am văzut cu piatra...
Când l-am văzut pe Clive Morin,
deja nu mai făcea nimic.
De unde ştii resuscitare?
Nu ştiu.
Adică...
Am încercat să-i fac resuscitare,
dar am făcut ce-am putut.
Am imitat ce-am văzut la TV.
Te uiţi la degetele mele? Te uiţi la asta?
- Da. - Te uiţi la toate...
Nu. Asta e... Îmi fac singur ramele.
Şi eu...
Cu cât se apropie expoziţia, cu atât stau mai prost cu precizia.
De cât timp te ocupi de artă?
Am început imediat după absolvirea şcolii.
Am fost în Thailanda.
Am cunoscut acest bătrân foarte ciudat care era pictor.
Dar nu avea niciun ban, aşa că el doar...
Picta orice. Şi avea aceste uşi.
Aceste uşi incredibile pe care le pictase.
Şi mi-a dat câteva.
Şi aşa le-am adus aici şi le-am vândut
nu pe mulţi bani, dar i-am trimis lui banii.
Şi astfel a dat norocul peste el.
Şi aşa am început.
Foarte drăguţ.
Aş vrea să-ţi ofer o cafea, dar se pare că ai o problemă.
Primul pas e să recunoşti.
Ăsta e simţul umorului? Asta e? Da.
Ce e asta?
Numărul meu de mobil, în caz că-ţi mai aminteşti ceva.
Orice ne-ar putea fi de folos.
Bine.
Bine. Mulţumesc.
Bine...
Poate ai vrea să vii vineri seară la expoziţie.
Cred că ţi-ar plăcea. Multe lucrări ciudate, tulburătoare...
Bine.
Cel care a stat în camera aia a sunat de 20 de ori la numărul ăsta.
"Rebecca Asher".
Susţine că şi-a văzut fiul mort la staţia de feribot Quebec, în urmă cu 3 săptămâni.
- Ce ştim despre ea? - 60, fără soţ, stă singură.
De asta mă ocup singură. Bine?
Dacă ea crede că se ocupă singură de ceva din acest caz...
Dacă îţi suport ţie glumele proaste, suport şi un interviu cu femeia asta.
Ştiu că ai văzut poza asta la ştiri, dar ai putea să te mai uiţi o dată la ea? Te rog.
Desigur.
Ar putea fi fiul tău?
Ar putea fi.
L-am recunoscut pe feribot.
Avea barbă şi o pălărie trasă pe ochi.
Dar ochii aceia
sunt inconfundabili.
Şi se trăgea de ureche.
E un vechi tic nervos din copilărie.
N-am reuşit să-l dezvăţ.
În urmă cu mulţi ani, ţi s-a cerut să identifici un cadavru?
Mi-au arătat nişte rămăşiţe...
Fusese lovit de un camion.
Nu pot spune că eram pregătită pentru asta.
Sigur că nu.
Îmi pare rău.
- Îmi dai voie? - Te rog.
Martin.
Nu. Ăla e Reese.
E fratele mai mare al lui Martin.
"Mai mare" cu 3 minute.
- Gemeni? - Identici.
Reese a primit telefoane ciudate sau...
Desigur, n-ai de unde să ştii.
Reese a murit.
Îmi pare rău.
Aveau 14 ani.
Au plecat cu pluta pe Saint Michel.
În anul acela se topise multă zăpadă...
Martin a căzut peste bord.
Reese a sărit să-l salveze.
Numai Martin a mai ieşit la ţărm.
- Cred că ai fost distrusă. - Da.
Şi Martin, la fel.
Reese...
Era atât de carismatic...
Foarte...
După ce a murit, Martin s-a schimbat în mod ciudat.
A devenit violent.
La 16 ani mi-a furat bijuteriile şi a fugit.
Poliţia din St. Jovite m-a sunat câteva zile mai târziu,
să-mi spună de accident.
Asta e grozavă.
Da.
Vacanţa de vară, Fort Rupert.
Şi asta?
Prima noastră simfonie.
- "Flautul fermecat". - Desigur.
E frumuşel.
Era.
Era frumuşel.
Ăla e Martin.
Trebuia mereu să poarte ochelarii ăia mari.
Nu-i prea puteam deosebi, dacă nu avea ochelarii.
Dă-mi voie. Iau eu asta.
- Mi-am uitat poşeta. - O aduc eu.
Poftim.
Mulţumesc pentru timpul acordat. Mi-ai fost de mare ajutor.
Mă vei suna când ai să-l găseşti?
Desigur.
Bine.
Cum e?
Cât durează o exhumare?
Mama lui Martin Asher spune că el a avut un singur os rupt.
Radiusul stâng. A căzut de pe un scaun.
Puştiul ăsta a avut o grămadă de oase rupte.
Mai ales la faţă, mâini şi trunchi.
Dar, după cum vezi, radiusul stâng e intact.
Ăsta nu e cadavrul lui Martin Asher.
Ar fi bine s-o ducem pe doamna Asher într-un loc sigur.
Doamna Asher, 601.
Nu. Mă tem că acea cameră este inacceptabilă.
E prea aproape de lift.
- Cum te-a convins s-o aduci aici? - Doamna Asher se pricepe la vorbe...
Ascunde ceva.
În casă există o uşă ascunsă după o bibliotecă.
Casa ei e sub protecţia poliţiei, dar nu o putem percheziţiona.
Dar un agent FBI încăpăţânat care nu cunoaşte regulile?
Asta e o altă poveste.
Aici erai...
- Scott. - Illeana.
Anchetatorii cred că a intrat pe fereastra de la etajul 2.
Doamna Asher susţine că nimeni nu are o cheie.
Până acum, amprentele nu ne-au dus nicăieri.
- Cum te simţi? Bine? - Sunt bine.
- Sigur? - Sunt bine.
Illeana, Leclair ştie că ai fost în casă.
Nu cred că a făcut o legătură între tine şi altceva...
Vrei să vii mâine la birou cu o oră mai devreme?
Sigur.
- Ne vedem acolo. - La revedere.
Identităţi furate.
Asta face Martin Asher de aproape 20 de ani.
Prima victimă, un necunoscut.
Atunci era mai neîndemânatic. Afăcut să pară accident auto.
Şi-a înscenat propria moarte, apoi a luat identitatea băiatului.
Există o pauză între necunoscut şi Henri Bisonnette,
dar asta nu înseamnă că Asher nu a făcut nimic.
ViCLAS are 19 crime nerezolvate în zona de est a Canadei.
Cel puţin 11 corespund acestui mod de operare.
Toţi duceau o viaţă retrasă. Nimeni nu le-a remarcat imediat lipsa.
Henri Bisonnette. Asher îl ucide, îi fură viaţa, apartamentul,
îi foloseşte cărţile de credit, îi plăteşte chiar şi impozitele.
Nimic extravagant. Îi trăia viaţa lui Bisonnette.
Renunţă la el pentru Clark William Edwards, apoi pentru Morin.
Toţi aceşti oameni aveau ceva în comun, ceva ce ea îşi doreşte.
Pe scurt, o viaţă diferită de a lui.
I-am cunoscut mama.
Asher a avut un frate geamăn care era, vizibil, favoritul ei.
A murit înecat într-un accident.
Nu ar fi nevoie de prea mult timp să o determini să admită că
ea crede că Martin este amestecat în asta. Îl urăşte.
Deci tipul ăsta nu suportă cine este el cu adevărat.
De aceea...
fură trupuri.
E ca un crab-sihastru.
Când nu mai încape într-o cochilie, îşi caută alta.
Bine.
Cineva a pătruns în galeria lui James Costa.
Lipsesc doar agenda şi carnetul de cecuri? Nimic altceva?
Alarma a fost dezactivată.
Deci nu crezi că a fost o spargere obişnuită?
Ce s-a întâmplat în seara asta, domnule Costa?
Toate telefoanele către Europa le dau noaptea.
Expedieri şi alte alea...
Am vrut o cafea. M-am dus peste drum.
Mă întorc. Uşa e spartă, biroul mi-e răvăşit.
Crezi că e el?
Îţi vom asigura paza apartamentului, până vom fi siguri că nu e nimic.
- Asta îmi răspunde la întrebare. - Clark William Edwards.
Mâine seară te întâlneşti cu cineva pe nume Clark William Edwards?
- Aşa este? - Da. E un potenţial client.
Reprezentantul lui m-a sunat ieri.
Ar putea fi un client mare.
Tu faci mişto de mine.
Vom pune poliţişti sub acoperire să vă supravegheze tot timpul.
Cea mai bună echipă.
E vorba de acelaşi tip care zdrobeşte feţele oamenilor
şi le taie mâinile?
Nu se va apropia la mai puţin de 50 de metri de tine.
Ai face un mare serviciu oraşului Montreal.
E periculos, dar e cea mai bună şansă de a-l prinde pe acest tip.
Bine?
Bine. Bine...
Dar numai ca pe un serviciu oraşului Montreal.
Mă va duce acasă?
Agentul Scott mă poate duce acasă?
Trebuia să rămân în Winnipeg.
O galerie micuţă, trei picturi pe un perete, nu intra nimeni...
Iar noi n-am fi avut un martor care să-l deseneze pe ucigaş.
Iar asta a contat foarte mult.
- E un mod de a privi lucrurile. - La stânga aici?
Nu. Ţine-o înainte, dincolo de Chevalier.
Pot să...
Pot să te întreb ceva?
Da.
Cum reuşeşti?
Cum îţi poţi trăi viaţa înconjurată de atâta urâţenie?
Adică, vreau să spun... Criminali...
Victime, fotografii... Înţelegi?
Ceea ce trăiesc eu acum... Asta e viaţa ta zi de zi. Nu?
- Asta mi-e meseria. - Există multe meserii.
- Există meserii mai bune. - Nu şi pentru mine. 219?
219? Da, chiar aici.
- O spui de parcă ar fi o pedeapsă. - Nu este o pedeapsă.
Este mai mult ca o constrângere.
Am ajuns.
Ce te constrânge pe tine?
Ce te constrânge?
Când aveam 12 ani...
am auzit un zgomot jos, la parter şi am crezut că era tatăl meu.
Aşa că am coborât.
Cineva pătrunsese în casa noastră.
M-a văzut şi s-a îndreptat spre mine. Eu am apucat un cuţit şi am alergat spre el.
L-am omorât.
Avea 16 ani. Probabil că încerca să fure televizorul.
Dar l-am omorât.
Asta e ceea ce mă constrânge.
- Vă conduc până la uşă, domnule Costa? - Da, bine.
Şi ce părere are domnul agent Scott de toate astea?
Nu sunt căsătorită.
Port aia doar aşa...
Ascultă. Mâine...
Totul va fi bine.
Încearcă să dormi.
Aştept cu nerăbdare să te văd mâine.
Să vă dau vreun semnal, dacă am nevoie de ajutor?
- Nu ştiu. De exemplu... - Nu. Vom fi cu ochii pe tine.
Vom avea 5 oameni înăuntru şi încă 12 afară.
Nu-ţi face griji. Când apare, vom fi grămadă pe el.
E un gând liniştitor.
Totul e în regulă?
- Poftim? - Mai vrei unul?
- Încă unul? - Da. Da...
- Whisky? - Da.
Întârzie.
Da.
"Vino în baie"
Am primit un bilet. "Vino în baie."
Mă duc în baie.
Ne întâlnim afară.
Ce se întâmplă?
- E mai bine să anulăm misiunea. - Dar stau aici de 2 ore!
- Cred că ne-a mirosit. - "Mirosit"? Cum adică?
V-a văzut? Ştie ce se întâmplă? Ştie că eu colaborez cu poliţia?
- Nu-ţi pierde calmul. - Calmul? Ai pescuit vreodată?
Momeala moare întotdeauna.
Doamne!
Asta ar trebui să-ţi ofere material bogat pentru profil.
Intermediar în artă...
care trăieşte permanent într-un haos organizat.
Cumpără arme de foc, deşi nu ştie să le folosească,
pentru un fals sentiment de securitate.
- Să ştii că poţi intra. - Nu, mulţumesc.
Voi păziţi uşa din spate.
Vei fi în siguranţă. Ai doi paznici în spate
- şi încă doi în hol. Bine? - Grozav!
Mă duc să verific strada încă o dată.
Dacă ai nevoie de ceva, ne cauţi pe mine, pe Duval sau pe Paquette.
- Da. Acolo, la bar... - E în regulă.
Nu. Chiar aş vrea să nu mă fi speriat aşa.
N-am ajutat pe nimeni.
Te-ai descurcat grozav.
Mă faci să par mai de treabă decât sunt.
- Eşti de treabă. - Nu. Ăsta e...
Sărutul morţii.
Ce vrei să spui?
Noi, băieţii de treabă, nu ne alegem niciodată cu fata.
Ar trebui să plec.
Ştii cum să ne găseşti.
Deci voi pleca.
Ce vrei să spui?
Mi-am terminat treaba aici.
Ai un profil şi un martor. Nu mai ai nevoie de mine.
Illeana...
Avem nevoi ede cineva care să pătrundă în mintea lui Asher.
- Ai şi asta, şi un suspect. - Ar putea să nu fie de ajuns.
Ce se întâmplă aici?
Nimic.
Te rog. Ce e?
Cred că am o reacţie la martor...
O reacţie?
Favorabilă.
Care mi-ar putea afecta judecata.
Înţeleg.
Illeana...
Cât timp ne-am cunoscut, când eram la Quantico?
- 6 luni. - Şi de câte ori
- ai fost invitată la un pahar? - Nu ştiu.
De câte ori i-ai refuzat?
- De fiecare dată. - Vezi...
Cred că e nevoie de mai mult, ca să-ţi umbrească ţie judecata.
Trebuie să-l prind pe tipul ăsta. Te cunosc. Şi tu vrei să-l prinzi.
Am nevoie de tine.
Te rog.
Domnule Costa, au sosit primii clienţi.
Măcar mâncarea e bună.
Pentru că arta e de rahat.
Încercaţi să nu păreţi nişte poliţişti.
Era să nu te recunosc aşa, fără poza unui cadavru.
- Ce drăguţ! - La mine în cap suna mai bine.
- Bea ceva. - Nu, mulţumesc.
E doar apă.
- Bine? - Mulţumesc.
- Scuză-mă. - Ăsta e preferatul meu.
E doar... Nu ştiu de ce. Cerul...
Cerul îmi aminteşte de copilăria în Nova Scoţia.
Tu unde ai crescut?
- Harrisburg, Pennsylvania. - Zău? Eşti o fată de la ţară?
- Te las să te întorci la treabă. - Mulţumesc.
E el.
Stai pe loc!
Acum iar e liber.
L-am pierdut în mulţime. A fost ca în filme...
"Ca în filme"... Şi Costa?
E puţin zguduit, dar n-a fost rănit.
Care crezi că va fi următoarea lui mişcare?
Îl consideră pe James Costa o "treabă neterminată".
Costa va pleca la Toronto mâine dimineaţă la 8:30.
Unul din voi îl va duce la aeroport.
Îl duc eu.
Liberi.
Iei tu astea?
- Suntem în întârziere. - Da, ştiu. Vin acum.
Salut, James.
Unde te duci?
Doar nu vrei să pleci!
Tocmai acum, după ce ne-am jucat atâtea jocuri amuzante?
După ce ţi-am dedicat atâta timp...
Ia loc.
În faţa apartamentului e un poliţist.
De asemenea, am remarcat că ţi-ai făcut bagajele.
Iar asta...
nu este...
în regulă!
Credeam că noi doi avem o relaţie aparte.
O relaţie care presupune foarte mult respect.
Dar, evident, tu nu înţelegi.
Aşa că am să-ţi explic din nou.
Tu ai ceva ce eu îmi doresc.
Prin urmare...
este al meu.
Deci ideea asta a ta să pleci departe...
Nu se va întâmpla aşa.
Vreau să-mi spui ceva.
Ce ai spus la poliţie despre mine?
Ce ştie poliţia despre...
Ajutor!
Aruncă-l.
Am zis să-l arunci!
Aici agentul Scott. Poliţist rănit, str. Amelie 219.
Ajutor!
E mort?
Ajutor! E mort?
- L-a împuşcat pe Duval. - Lasă arma!
El e?
- Lasă arma! - E el. E Asher!
- Lasă arma! - L-a împuşcat pe Duval.
Haide! Mai repede!
A avut noroc.
La un asemenea accident, doar câteva copci...
Unde voia să te ducă, domnule Costa?
Habar n-am.
Cred că voia să-l adauge pe domnul Costa la colecţia lui.
Îmi pare rău pentru inspectorul Duval.
A încercat să-mi salveze viaţa.
- Şi acum? - Au venit rezultatele.
ADN-ul lui Asher e identic cu cel din părul găsit pe Clive Morin.
Deci s-a terminat?
Avem nevoie de o declaraţie, un pic de hârţogăraie...
În afară de asta... Da, s-a terminat.
Ai făcut un gest curajos azi în maşină, domnule Costa.
Ai fost grozav.
Mulţumesc.
La revedere.
- Vă pot ajuta? - Sună la camera drei Scott, te rog.
Desigur.
Îmi pare rău, domnule. Are pus semnul "nu deranjaţi".
Pot lua un mesaj?
Nu.
Ce e?
Firele...
Se pare că azi-noapte ţi-ai rupt câteva.
Va trebui să le refac.
- Au şi artă acolo? - Poftim?
Acolo, în Washington, D.C.
Politicienilor le place să-şi atârne chestii frumoase pe pereţi?
Ziceam aşa... Aş putea deschide o mică...
O galerie.
Aş găsi un spaţiu acolo...
Există galerii acolo, nu?
Doamne!
Unde e? Doamne!
Scott.
E aici?
Nu. Eu sunt deja la spital. Sunt aici cu un prieten.
- Fii blând. - Vin imediat.
Era Leclair.
- Trebuie să mă întâlnesc cu el. - Îmi pare rău.
Vrei să mă întorc aici sau ne vedem în hol?
În hol.
Bine.
Ce-ţi face prietenul?
- Bine. - Ştiu că e neplăcut pentru tine.
Dar, dacă ne-ai putea da o identificare definitivă...
Înţeleg.
Nu poţi atinge cadavrul.
Pot atinge orice vreau.
Cotoroanţă nebună...
Doamnă Asher?
Doamnă Asher!
Doamnă Asher?
Bună, mamă.
Tot ce mi-am dorit...
a fost să te iubesc.
Dar tu nu m-ai lăsat.
Întotdeauna Reese...
Mă puteai avea pe mine pentru totdeauna, dar tu...
ai stricat tot. Ai stricat...
tot.
Înapoi, Martin.
Nu mă sperii tu pe mine.
Illeana!
Costa a făcut-o.
Costa este Asher.
- Ce-ai spus? - Rahat!
- Costa a făcut-o. - Unde e?
- Unde? - La lift.
- Jos? Sus? - Jos!
Care?
Rahat!
Haide, fir-ar!
Am găsit astea în maşină. Sunt ale tale?
- Da. Mulţumesc, omule. - Voiam să cumpăr un pachet...
N-ai avut încredere în noi, iar ea ne-a regulat criminalul!
Cazul a fost închis. Comportamentul ei a fost perfect profesional.
Rahat!
Spune-i asta lui Duval! Îl mai ştii pe Duval?
Şi pe bietul nenorocit care zace în morgă.
Ştiu ce simţi.
Dacă ai ceva de spus, spune-mi mie.
- Ce-ai zis? - Dacă ai ceva de spus...
Paquette!
În ultimii patru ani am căutat jucători pentru ligă.
Quebec, Alberta, Manitoba, B.C. anul trecut...
Oriunde auzeam de câte un puşti talentat.
- Mereu pe drumuri? - După un timp, te obişnuieşti.
- Cred că soţiei tale îi e greu. - Nu sunt căsătorit.
Nu? Doar tu şi surorile tale?
Susan şi Debbie.
Şi ele unde sunt?
- Acasă, în Tracadie. - Tracadie.
Acolo se joacă mult hochei.
Altceva n-ai ce face în oraşul ăla nenorocit.
- Ai jucat în copilărie? - Da, un pic.
Am luat campionatul de juniori doi ani la rând.
Nu mai spune! Mi-am dat seama.
Ai încrederea aia reziduală a unui fost "băiat de aur".
Felul în care fumezi...
Vocea ta...
coborâtă.
Te dai mare, pentru ca puştii să nu se prindă că eşti un ratat.
Ce naiba spui acolo, omule?
Nu te crispa.
Ăla e Christopher Hart.
- Ce ştim despre el? - E toxicoman şi hoţ.
Costa vindea artă furată de el.
Din e-mailuri am aflat că Costa nu l-a plătit.
Hart îşi voia doar banii.
Îi datora peste 80.000.
Costa i-a întins o capcană.
Da.
Bună.
Eşti acolo?
- Cine e? - Sunt eu.
Haide, Illeana.
Tu nu te-ai îndrăgostit de James Costa.
O femeie frumoasă şi puternică aşa ca tine
nu se îndrăgosteşte de un intermediar de artă.
Bine?
Tipul ăla nu însemna nimic. Nu i-am luat viaţa, i-am trăit-o.
Am fost cel mai bun lucru din toată viaţa lui.
Te uitai la el
şi mă vedeai pe mine.
Mă uitam la tine şi te vedeam pe tine.
Suntem la fel.
Să ţi-o trag!
"Să ţi-o trag"?
Să ţi-o trag... Da, ţi-am tras-o.
Mai ţii minte când am făcut dragoste printre poze cu morţi?
Recunoaşte, Illeana,
un om obişnuit nu iubeşte atât de mult ca noi.
Să termin înăuntrul tău a fost cea mai frumoasă clipă din viaţa mea.
Acum mă simt mult mai bine.
Toate trebuie să meargă aşa cum vreau eu. Înţelegi?
Pa!
- Ce-a zis? - Unde e?
Avem ceva: cartea de credit a lui Morin. Bilet de tren
- spre Moncton, acum 3 ore. - Ajunge acolo în 20 de minute.
Sună-l pe comandantul Hache şi pe directorul din Moncton.
Mă descurc.
Mulţumesc.
Am vrut o cafea. M-am dus peste drum.
Mă întorc. Uşa e spartă, biroul mi-e răvăşit.
Nu e o coincidenţă, nu-i aşa?
Ajutor!
Poliţia!
Blocaţi toate ieşirile! Acum!
Tu.
După studierea atentă a activităţii agentului special Scott,
biroul a înaintat recomandarea de a fi retrasă din activitate,
pe motiv de lipsă de judecată corectă
şi de comportament nedemn de un agent federal.
Deşi ne întristează pierderea unui agent de calibrul tău,
avem convingerea că este spre binele tuturor părţilor implicate.
Carlisle, Pennsylvania 7 luni mai târziu
Farmacie
Ultimele date de la aeroportul Fort Collins
indică rafale de vânt de până la 80 de noduri.
Plafon la 2.500 m. Vizibilitate, 3 km.
Temperatură, 10 grade. Previziunea meteo naţională...
Scumpo, ar trebui să te duci acasă.
E urât afară.
- Mulţumesc. Pa, Liz. - Pa.
- Ai grijă de tine. - Aşa voi face.
Te-am speriat. Îmi pare rău.
Haide, ia loc.
Nu. Hai, ia loc.
Făceai ceai?
Îţi ofer o ceaşcă.
Eşti... Ce cauţi?
Cauţi...
Cauţi asta?
Vezi... Asta m-a derutat foarte tare, Illeana.
Ai plantat din astea peste tot prin casă.
Asta era în spatele frigiderului.
Ai una sub pat,
una sub cadă...
Cred că ţi-e foarte frică aici, de una singură.
Asta e?
Ţi-e frică?
Am auzit de treaba aia din Washington,
care, după părerea mea,
au fost o mare porcărie.
Aveau noroc să lucrezi pentru ei. Mare noroc.
Apoi ai dispărut.
Te-ai evaporat.
Dar ai lăsat câteva urme.
Credeam că vei fi uşor de găsit.
Vino aici. Pe-aici nu sunt niciodată poliţişti.
Nu dai telefoane...
Poftim.
Ai grijă, e fierbinte.
Apoi am văzut cum îţi creşte burta...
şi am ştiut că mă aştepţi.
Sunt băieţi, nu-i aşa?
Gemeni?
Îmi place camera lor.
E plină de iubire şi de căldură.
Îmi...
Mi-i imaginez aici, jucându-se,
distrându-se...
Noi doi,
privind,
râzând...
Tu şi eu.
O putem lua de la început.
Putem face asta.
Ce? Ce este?
Nu vreau.
Îmi pare rău. Ăia sunt copiii noştri.
- Ştiu că e aşa. - Nu sunt copiii tăi.
Sunt copiii lui James Costa.
Nu ştiu cine eşti tu.
De ce spui asta?
- Retrage-ţi cuvintele. - Bine, le retrag! Le retrag!
Bine.
Ridică-te. Haide!
Ridică-te.
Eşti bine?
- Ai cui sunt copiii? - Ai tăi.
Sunt ai mei?
Dă-mi un sărut.
Sărută-mă.
E în regulă.
N-am să te ucid. Voi face asta până leşini.
Probabil ai ameţit deja. E în regulă. Relaxează-te.
E în regulă.
Haide.
Dă-mi alea.
E în regulă.
Calm! Dă-mi aia.
Calmează-te.
Dă-mi-l.
Ce faci?
Ce e cu tine?
Bine!
Nu vrei să te calmezi? Nu-ţi fac niciun rău!
Nu vreau să-ţi fac rău.
- Te calmezi? - Da! Da.
Tot ce ai văzut...
Am vrut eu să vezi.
Să ţi-o trag.
Bună ziua. Inspector Leclair.
- Leclair. - Illeana, mi-am făcut griji.
S-a terminat?
- S-a terminat. - Stai acolo. Anunţ eu.
Vor ajunge curând.
Subrip by XRAiN
Vă rugăm să evaluaţi această subtitrare la adresa www.osdb.link/55at Ajuta alţi utilizatori să aleagă cele mai bune subtitrari