Time.
Sunteţi un dezastru.
Crezi?
Jucaţi bine. Nu vă faceţi griji. E O.K..
E cald, aşa-i? Nu trebuia să îi stai în cale, Scottie.
Arăţi bine, iubire. - De unde ştii, Stiles?
- Vrei să abandonezi? - Da, care e problema?
- Nu. - Nu?
Miza jucătorilor mei este recordul la scor din ligă.
Dacă renunţăm acum scapi de traficul de la ora 5.
Sunt multe de învăţat dintr-o înfrângere.
Vom juca dacă e atât de important pentru tine.
Aici, Aici!
Hai!
- Nu prea merge treaba, aşa e? - Uite ce bascheţi poartă tipii ăştia.
Dacă ai noştri ar avea bascheţi ca aceştia cine ştie ce ar putea face.
Trage.
Suntem toţi liberi.
Grăsuţul ăla are o aruncare extraordinară.
Aici. Pasează.
Sau lasă, fraiere.
Frumoasă încercare.
Vreau să plec de aici.
Hai că nu e chiar aşa rău. E primul meci din campionat, mai avem 11.
E doar un joc.
Ar trebui să vă antrenaţi. Nu pot juca singur.
- Ce e asta? Ficat? - Ce?
- Credeam că eşti la dietă, Chub. - Nu înţeleg ce vrei să spui.
Chub, uite aici!
Dami asta. Nu îţi mai băga nasul în dulapul meu.
Auzi, simt mirosul de ficat tocmai de acolo.
Mda, desigur. Chiar şi de sub aceştia?
O.K.. Bine jucat, băieţi. Le-am arătat noi.
- Am pierdut, Stiles. - Arbitrul are nevoie de ochelari.
Îţi aminteşti de cei 7 dolari pe care mi-i datorezi?
Tu mi-i datorezi.
Trebuie să faci rost de un butoi de bere, fără butoi, nu pot merge la petrecere.
Chiar dacă faci rost de bani de unde îl cumperi?
Împrumută-mi 5 dolari.
- Lasă. - Doi.
Hei, Chub, cum merge cura de slăbire? Lemonade, bate palma! Ai fost formidabil.
Ce dracu e asta?
Lemonade, omule.
Fac o chetă pentru sărbătoarea Afro-Americană...
Putem discuta?
Hei, Scottie, intră.
- Bine jucat. Vrei o aripioară? - Nu e nevoie, domnule antrenor.
Ai spus că atunci când avem probleme, ar trebui să venim la tine.
- De aceea sunt aici. - Perfect, pentru că am o problemă.
Ce fel de problemă? După cum vezi, sunt un om foarte ocupat.
- E puţin mai complicat. - Aaa, genul "acela" de probleme.
Despre ce e vorba? Droguri? Fete? Aş vrea să te ajut, dar sunt foarte ocupat.
Fiscul umblă după mine de parcă ar vrea să se răzbune.
Nu, domnule antrenor. Cum să vă spun?
Sufăr nişte transformări.
Stai liniştit. Toţi trecem prin aşa ceva.
Unii, puţin mai târziu decât alţii.
Îmi pare rău că nu am observat. Nu prea am mai trecut pe la vestiare.
Nu cred că va fi posibil să mai fac parte din echipă.
Da? Ştiu prin ce treci.
Acum câţiva ani un băiat a venit la mine cu aceleaşi probleme.
Spunându-mi aceleaşi lucruri pe care mi le spui tu.
Voia să abandoneze echipa.
Mama lui era văduvă, invalidă. Lucră ca femeie de serviciu.
Avea o tijă în şold.
Iar el dorea să renunţe la baketball şi să găsească o slujbă.
Dar aceştia erau oameni săraci. Oameni înfometaţi, cu probleme adevărate.
Mă înţelegi?
Ce s-a întâmplat cu băiatul?
Nu ştiu. A renunţat. Era a treia extremă, Nu aveam nevoie de el.
- Eu sunt prima extremă. - Şi munceşti pentru bătrânul tău.
Eu ar trebui să vin la tine Când am nevoie de bani.
O.K.. Mulţumesc mult, domnule antrenor.
Nu ai pentru ce. Cum îţi spuneam: Mi casa su casa.
Mulţumesc.
Pleci la muncă? Mergem împreună?
- Ne vedem mai târziu, Boof. - Pa, Tina... Sheena..?
Am avut un vis ciudat. Era bizar.
- Eram şi eu în visul acesta? - Tu, Pamela şi o grămadă de găini.
- Ce dracu mai faci? - Spune "nu".
- Mi-a făcut plăcere să vorbesc cu tine. - Găini?
Da, găini mari. Găini uriaşe.
- Tipul ăla avea dreptate. Jucăm prost. - Spune-mi ceva nou!
71-12. Nici măcar nu ştiu ce caut pe teren.
M-am săturat, Boof. M-am săturat să fiu mediocru.
Şi nu e vorba doar despre basketball. E vorba despre şcoală, despre oraşul ăsta.
Mie îmi place Beacontown.
Vreau o schimbare în viaţa mea. Nu vreau să îmbătrânesc lucrând pentru tata.
- Tatăl tău e un om extraordinar. - Boof, priveşte-mă.
Acum încearcă să fii obiectivă.
Sunt în regulă? Este ceva ciudat la mine?
Ar trebui să faci un duş după meciul de basketball.
Fac.
Nu e nimic în ciudat la tine.
Şi atunci de ce Pamela Wells nu-mi vorbeşte niciodată?
Ai putea avea altă mult mai bună decât ea.
Pe cine?
- Nu trebuia să fii la muncă? - Am spus ceva greşit?
Nu, nu. Ne vedem la petrecere.
- Hei, Angela. - Care e scorul?
Foarte amuzant.
Care e scorul? Nu-mi spune, uit unde am rămas.
Acestea sunt ultimele napolitane.
Cum pot concura cu produsele făcute în India?
Eu nu sunt Sears şi Roebuck.
Arăţi puţin cam obosit astăzi. Antrenorul nu vă dă steroizi, nu?
Nu. Poate ar trebui să ne dea. Am pierdut 71-12.
Beacontown nu a mai câştigat un meci... de acum trei ani.
Au!
Nu o lua în nume de rău. Aşa ajungi mai bun.
Mda, Cred că aşa e.
- Ceva livrări? - La liceu.
A sunat un tip cu o voce ciudată. Părea grăbit.
Nu sunt sigur, am scris acolo. De aceea avem carneţelul.
De aceea îl avem...
E stricat.
Un fluier pentru câini?
Bună, domnule Thorne. Ce mai faceţi?
Mulţumesc.
Ce priză. Mulţumesc domnule Thorne.
Ştiam că e acolo undeva.
Nu îl auzeam, dar ştiam că e acolo.
Vedeam doar o rază de lumină ce îmi împărţea camera în două...
Mai senzual. Vrem să te simţim, vrem să te mirosim. Răneşte-mă.
... din întuneric.
Dar sunt sigură că îl simţeam. Era Nick.
Ce a fost asta?
Îmi cer scuze domnule. Eu eram.
Ce vrei de la mine? Ce vrea lumea aceasta de la mine?
- Eu doar încerc să fac repetiţie. - Îmi pare rău.
Am adus lucrurile pe care le-aţi comandat.
- Eşti de la magazinul de unelte? - Da.
Pamela? Scuză-mă. Mergi la petrecere în seara asta?
- Aş vrea să te conduc eu. - Vopseaua. Vopseaua mea.
Ocutie maro, o cutie mov. Am dreptate?
Exact.
- Kirk, cum am recitat? - Frumos, drăguţă.
Foarte senzual. Încă mă doare. Mulţumesc.
Cu plăcere. Ascultă în seara aceasta... Vorbesc serios. Aş vrea să mergi cu mine.
Am o dubiţă.
Sper că joci teatru mai bine decât agăţi fete, băiete.
Deja are cine să mă ducă.
Sau poate doar jucai rolul unui jucător de baschet.
El doar livrează unelte, Mick.
Poate ar trebui să se întoarcă la livrările lui. Hai.
Am spus mov. Nu turquoise!
Domnule Lolley?
Şeful a spus că trebuie să iau de aici un butoi de bere.
Aşa e?
- Te-a sunat şeful, nu? - Nu prea.
La dracu. Şeful face un chef
pentru unul din băieţii de la cariera de piatră.
Tocmai a fost eliberat condiţionat.
Deci, am foarte mult "caşcaval".
Uite. Aceştia sunt pentru tine.
Trebuie să îţi văd cartea de identitate... sportive.
- Mie nici măcar nu îmi place berea. - Niciodată... să nu spui... mori.
Tată?
Ce ai spune Dacă aş renunţa la baschet?
- Să te laşi? - Da.
E destul de drastic.
Nu eşti chiar cel mai rău jucător pe care îl au.
Mama ta spunea tot timpul
că eşti capabil să faci tot ceea ce îţi propui.
- Mă gândeam să fac altceva. Cum ar fi?
Teatru.
Să faci teatru e un lucru bun,
dar cum rămâne cu echipa?
Tată, ţi s-a întâmplat vreodată ceva atât de ciudat încât...
Probabil că ar trebui să stăm puţin de vorbă.
Ce mai zice regele alunelor?
- Stiles, frumoasă cămaşă. - Mulţumesc. Hai, am întârziat.
- Merge şi Boof? - Da, dar nu ştiu cu cine.
- E OK? - Stai liniştit, strâng eu.
Petrecere frumoasă. Ai grijă de tine.
- Hai o dată. - Hei, ascultă, Stiles.
Ai auzit cumva despre vreo boală ciudată prin oraş?
De ce, vrei să te îmbolnăveşti neapărat?
- Eu vorbesc serios. - Nu...
... dar am auzit că domnul Murphy, profesorul...
... a rămas cu "cârnăciorul" blocat în aspirator.
Uită că te-am întrebat.
- Stiles, eşti nebun. - Nu e nebunie. E perfect.
Bagă chestia asta în buzunar şi o ţii aşa.
Intri şi nu zici decât "Dă-mi un butoi de bere, prietene. "
Plăteşti şi în felul ăsta nu poate spune că l-ai jefuit.
Mă duceam eu, dar bătrânul deja m-a dat afară o dată.
Dă-mi pistolul. Dă-mi banii.
- Voi încerca să cumpăr berea. - E prea şmecher nu va merge.
- Nu va merge. - Ajunge.
La naiba (în puii mei)...
Nu spune niciodată...
... mori.
Nu, nu aceea. Nu, nu cred că o mai vreau. Nu, mulţumesc, oricum.
Mai aveţi liqueur de acela? Sora mea e înnebunită după el.
Da, mulţumesc.
Hei, Debbie, vii?
Bună.
- Aş dori un butoi de bere. - Să mori tu.
- Mda, cât costă? - Pot să văd cartea de identitate, băieţaş?
Voi chiar nu vreţi să renunţaţi, aşa e?
Fra carte de identitate nu vezi nici o picătură de bere.
Bagă asta la cap.
Dă-mi un butoi de bere!
Şi astea.
# Finding my way
# Ooh, ooh, ooh, yeah
Ce naiba i-ai spus tipului?
I-am spus doar, "Dă-mi un butoi de bere. "
- Atât? - Da, atât.
Ei bine, Lewis. Asta e. Asta e noaptea cea mare.
- Pamela va fi acolo şi eu la fel. - Şi Mick va fi.
- Normal că va fi. - Merg împreună.
- Ba nu merg împreună. - Mick are 20 de ani.
Este încă la liceu Pentru că a stat un timp în închisoare.
- Uită de Pamela Wells. - Nu merg împreună.
E nebun.
De ce nu te dai la Boof? Îi place de tine.
- Parcă eşti tată. - Opreşte.
Ai încredere în mine. Trebuie să avem grijă unul de celălalt.
Nici măcar nu mai ascult ce vorbeşti.
Înţelege o dată pentru totdeauna "nu sunt împreună".
Ba da.
- Ba nu. Greşeşti. - Eşti nebun.
- Lewis, Ia maşina mea. - Încă nu am luat permisul de conducere.
Hai, mă.
Hai la petrecere. Nu e o idee bună.
Începe surful.
- Mergi înaintea noastră. - Nu prea aproape.
- Ce vreţi să faceţi? - N-ai vrea să porneşti?
Copiii.
- Voi merge încet, ok? - Da, da, da.
Stai liniştit. Ştiu ce fac.
Tu faci treaba ta eu pe a mea. Cowabunga!
Ce?
Whoa!
Ahh!
Wow!
- M-a dărâmat! - Eşti ok?
Da, stai liniştit. Dar ai grijă cu valurile acelea.
Salut băieţi. Am venit.
Arătaţi bine.
Ce intrare mişto ne-am făcut.
- Eşti belea. - Asta sunt.
Eu nu urc niciodată pe maşină. - Ai fi regele surfului pe maşină.
Nici să nu te gândeşti, Louie. Ăla e copilaşul meu.
Dă-mi-l.
Bună.
- Cauţi pe cineva? - Nu pe tine.
Uite. A vorbit cu tine.
După cum spuneam. Nimeni nu va avea gâtul uscat.
Nu-i aşa că te-am salvat în seara asta?
OK, pune-l acolo. Dacă nu reuşim să-l bem, ia-l acasă.
17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24,
25, 26, 27, 28, 29, 30!
Gata.
Ai vreo alergie?
Cel care vă face lipeala, doamnelor, pălăria. Ok.
Următorul este... Oooo, Rhonda!
- Ce trebuie să fac? - Citeşte numele de pe bileţel.
E scris, "Chubby".
Cel care va face lipeala, doamnelor.
Ok.
Ok, Chubby, drăguţule.
Trebuie să mănânci tot castronul acesta de gelatină.
- Şi eu ce trebuie să fac? - Tu eşti castronul.
Ok, următorul este...
... Boof!
Este... Scott.
- Booferino îl alege pe Howard. - Nu ştiu dacă e o idee bună.
O să îţi placă. De fapt, e chiar premiul cel mare.
Două minute. Totul e permis. Să nu ne dezamăgiţi.
E destul de ciudat că sunt eu pe biletul tău.
Am minţit, era scris Malcolm.
Malcolm e un băiat bun.
Poţi să vii mai aproape. Promit că nu te mănânc.
Hai, hai, hai...
Luaţi acest recipient, mergeţi acasă la Thorne
şi îi spuneţi că sunteţi de la spital
şi că vreţi să îi verificaţi... glicemia.
- Boof, mă simt ciudat. - Şi eu cum mă simt?
- Ce-i asta? - Trebuie să vezi asta.
Ce să văd? Nu văd nimic. Să mergem.
Nu ţi se pare că eşti puţin cam dur?
Hei, ai grijă cu unghiile acelea!
E cam linişte acolo.
Oooh!
Credeţi că au murit? Putem afla într-un singur mod.
Deci, spuneţi-ne. Cum a fost în dulap?
A fost ceva interesant.
Scott?
Ahh!
Mamaaaaa.
- Scott? Pot să intru? - Nu, tată.
Nu, Am treabă. Cred.
S-ar putea să fii surprins. Orice ar fi, Poţi să îmi spui. Voi fi înţelegător.
Nu, tată. Acum nu vei fi.
Scott Howard, sunt tatăl tău. Deschide uşa în momentul acesta.
OK, Tată.
Tu ai vrut-o.
Cred că trebuia să îţi explic mai devreme.
Trebuia să îmi explici? Doamne, tată! Să-mi explici? Priveşte-mă.
- Priveşte-te. - Nu e chiar atât de rău pe cât pare.
Aşteaptă puţin, tată.
Vrei să spui că ai ştiut şi mie nu mi-ai spus nimic?
Speram că nu va fi nevoie. Uneori sare peste o generaţie.
- Speram că tu nu vei fi afectat. - Ei bine, am fost afectat.
Mi-a aterizat direct pe faţă. Ce mă fac acum?
- Trebuie neapărat să vorbim. - Lasă. Nu vreau să vorbesc. Pleacă.
- Interesantă noapte, nu? - Mda, cam aşa ceva.
Şi a fost lună plină noaptea trecută.
Am vrut să îţi povestesc seara trecută, dar erai prea supărat.
Bea o ceaşcă de ciocolată caldă. Ai nevoie.
Sigur mă va ajuta.
Uite Scott, fiind ceea ce suntem avem ceva dificultăţi.
- Dar nu e chiar atât de rău. - Luminează-mă.
Poţi face lucruri pe care alţii nu le pot face.
Cum ar fi să alerg după maşini şi să-l muşc pe poştaş?
Când vei vrea, vei avea o puteri speciale.
Şi când ai puteri speciale ai şi responsabilităţi mari.
Eu şi mama ta ne-am obişnuit cu chestia aceasta.
Şi dacă eu nu voi putea?
Parcă mă văd deja furând copii în toiul nopţii.
Şi omorând găini.
Temându-mă de lună plină, ferindu-mă de gloanţe
de argint. Ei bine, mulţumesc, nu vreau asta.
Nu trebuie să crezi tot ceea ce vezi în filme. Cu câteva excepţii,
Vârcolacii sunt şi ei oameni.
Ceea ce încerc să îţi explic este că
eşti un vârcolac, dar asta nu îţi afectează personalitatea.
Uite ce, deja am probleme cu faţa. Sunt alergic la ouă.
Am o tunsoare ieftină. Vreau să spun că deja am probleme.
Nu am nevoie de altele.
Trebuie să plec la şcoală.
Nu a fost chiar atât de rău.
- Bună. - Bună.
- E ceva schimbat la tine. - Eşti drăguţă.
Ţi-ai schimbat pieptănătura?
Mi-ai lipsit astăzi la prânz, Scott.
A, da. Bună, Boof. Îmi pare rău, am uitat.
Trebuie să îmi repet replicile. Kirk... domnul Lolley... este foarte sever.
- Pa. - Pa.
Care-i treaba, Stiles?
Gemenele au fost abandonate şi ar fi murit dacă nu ar fi fost salvate de... de cine?
- De o minune? - Da, posibil.
Dar ce formă a luat această minune? Scott Howard?
Foarte amuzant Scott, dar ai dreptate.
Copiii au fost salvaţi şi alăptaţi de un lup.
O lupoaică. Lup, lup, lup.
Lup!
Haaapciu.
Thomas Wolfe (lup). Voi nu faceţi lectură suplimentară?
"Look Homeward Angel". Scott, e o carte. Scrisă de Thomas Wolfe (lup).
- Lup. Lup. - Scott.
Hai, Scott. E mai simplu decât pare.
OK.
Încearcă, Scott.
Abia am spălat. Nu poţi intra.
Şi acolo am spălat!
Nu te transformă, nu te transformă. Calm, calm.
- Cam departe de clasa ta, nu? - Nu.
Adică, da, domnule, dar holul era proaspăt spălat.
- Arată-mi mâinile. - Poftim?
Arată-mi mâinile ACUM.
Nu cumva ai, un marker la tine?
Nu. Nu, domnule.
Sunt cu ochii pe tine şi dacă vreodată "depăşeşti măsura"...
Mda, trebuie să plec.
Ce vrei să faci?
Fratele meu mai mare are ceva provizii aici.
Trebuie să îţi spun ceva, ceva care mă face să înnebunesc.
Dacă e atât de important, am nevoie de ceva care să mă ajute să înţeleg mai bine.
Nu ţi-aş fi spus, dar trebuie să vorbesc cu cineva.
Vrei să îmi spui că eşti homosexual, Nu cred că aş putea suporta asta.
Nu sunt homosexual.
Sunt... vârcolac.
Unde naiba a ascuns-o?
Scott.
- Scottie? - Stiles, eu sunt.
Ce părere ai?
Poţi să faci asta de câte ori vrei?
Cred că da. Adică, tocmai am făcut-o.
Dar câteodată se întâmplă fără să vreau.
Ce să zic?
Eşti frumuşel.
Hei, ce poate face un vârcolac?
- Pot să miros ceea ce cauţi. - Provizia?
A, nu, deja am căutat acolo.
Stiles, rămâne între noi, OK?
Da, da. TW.
Fi atent.
Vei fi bucuros că mi-ai spus mie, pentru că privind din anumite unghiuri
putem transforma asta... în ceva fabulos.
Stiles. Stiles.
Hai. Aruncă, Aruncă.
Nu se poate, nu se poate. Nu mă faulta. Aşa.
Daa!
- Bună, Scott. - Bună.
Boof a venit să facem un meci. Mă distruge.
Ce? Ce e atât de amuzant?
- Discutăm şi noi. Te deranjează? - Nu, de ce m-ar deranja?
Trebuie să plec. Mă conduci?
- Boof, abia am venit. - Scott.
- Da. - Mulţumesc pentru tot.
Ar trebui să mai lucrezi la aruncarea din săritură.
Da, da, da.
- Vii? - Da.
Ha!
Intră!
Deci, discutaţi. Harold Howard şi faimoasele lui discuţii.
Şi ce spunea?
Spunea că te gândeşti să renunţi la basketball
- ca să te apuci de teatru. - Da.
Cred că ştiu de ce. E foarte drăguţă, Scott.
Dar are prieten. Un prieten foarte "mare".
La cum stau lucrurile în ultima vreme ar trebui să stau departe de toată lumea.
Chiar şi de mine?
Nu pot scăpa de tine nici dacă aş vrea.
- Ce? - Îţi aminteşti?
- Câţi ani aveam? Şase? - Cinci.
Vroiam să fug de acasă, ar tu nu m-ai lăsat să plec singur.
- Mi-era frică să nu te rătăceşti. - Am mers doar până în spatele blocului
pentru că părinţii noştri nu ne lăsau să trecem strada.
- Credeam că ne omoară când ajungem acasă. - Dar nimeni nu a ştiut că am fost plecaţi.
Ai spus vreodată cuiva? Nici eu.
Scott, dacă ai nevoie de cineva cu care să vorbeşti,
dacă ai ceva pe suflet, voi înţelege.
Nu şi de data asta, Boof. Nu ai cum să înţelegi.
- Trebuie să plec. - Mda, pa.
OK, aceasta este strategia. Marcaţi fiecare jucător.
- Fiecare ştie pe cine marchează. - Hei iubire. Frumoasă tunsoare.
"Să fii tu însuţi. " Ce se întâmplă? Vine preşedintele?
- Baftă, Scott. - Mulţumesc. Mulţumesc.
Totul se va termina în mai puţin de o oră.
Avem vreo strategie, domnule antrenor?
Sunteţi grozavi băieţi. Nu trebuie să vă fie ruşine.
Intraţi pe teren şi dezlănţuiţi infernul.
A fost fault. Hai.
Hai, pregătiţi-vă.
La linie, Scottie. Hai că poţi.
Ahh!
Adu-mi puţină sare. Sare.
Dă-i mingea înapoi.
Hai, Scottie.
Uşurel, uşurel.
Hai!
Hai.
- Ok, băieţi. - Să înceapă jocul!
- Hei Scott, antrenorul ştia? - Hei, nici eu nu am ştiut.
- Cum te simţi? - Se simte... ca un învingător!
- Boof, tu ai ştiut? - Glumeşti?
On the house, sonny.
Hei, Lewis.
- Ooo, domnule. T. - Poate te crezi special,
Dar dă-mi voie să îţi amintesc: sunt director adjunct.
Hei, sunt o persoană normală.
Ce drăguţ. Îţi stă bine.
- Scott Howard. - Hei, Boof.
Nu te temi că fanii vor fi dezamăgiţi?
Nu e vina mea că tot oraşul e iubeşte "lupul".
Nu a fost ideea mea.
- Sunt şi câteva avantaje. - Nici măcar unul.
Toate mărimile. Nu trebuie să staţi la rând. Priviţi! Chiar aici.
Hei Scotto, vârful iceberg-ului, drăguţule. Terminăm stocul.
Boof, am ceva pentru tine.
Poftim iubita. Priviţi. Toate mărimile. Nu trebuie să aşteptaţi.
- Elegant. - Scott.
Atenţie. Kirk îţi dă un rol în piesa de teatru.
Da? Stai puţin. Cum rămâne cu basket-ul?
Nu are nici o legătură cu basket-ul. E un rol secundar. Special pentru tine.
Poftim, Pamela. Este pentru tine. E prea mare pentru mine.
Sunt ceva avantaje, Scott. Trebuie să recunoşti.
Poţi să îmi omori toată familia. Poţi profita de trupul meu.
Dar te implor pentru numele lui Dumnezeu,
să nu îmi distrugi plantaţia.
Sergent, dă foc recoltei.
Şi când termini cu asta, dă foc şi casei.
Mda...
Lupule... lupule... omule lup. Sau cum ţi se spune.
- A fost... - Mulţumesc, drăguţule, te iubesc.
... interesant.
Intră.
- Bună. - Închide uşa, te rog.
Da.
Relaxează-te. Suntem ca o familie noi actorii.
Da.
Unde a dispărut lupul?
Te poţi transforma când vrei tu?
Desigur. Dar uneori trebuie să fiu "în formă" ca să mă pot transforma în lup,
dar nu e chiar aşa de greu.
Şi la ce te gândeşti ca să fii "în formă"?
La mai multe lucruri.
Lupii nu ar trebui să fie timizi.
Pamela, ce faci?
Eşti un animal.
Strike.
Cinci la rând.
OK...
Ştiai că va fi aici?
Am avut o zi atât de plăcută. Nu o strică.
OK, cum vrei tu.
Drăguţ. Bine. OK. Eşti în formă. Bună mişcare.
- Oh, la naiba. - A fost foarte drăguţ.
OK, ţine bila.
Trage aer în piept. E bine. OK.
Aşa. Eşti pregătită?
Hei, asta e. Nu mai pune mâna pe ea.
- E cu mine în seara asta, amice. - Nu mă tem de tine, ciudăţenie.
Sub blana aceea eşti tot un fraier, Scott.
Am mai văzut ca tine. Cred că mama ta fura găini.
Până am împuşcat-o eu. Nu-i aşa, Scott?
Mick se comportă mereu aşa?
Nu are nici o vină. E iubitul meu.
- Poate vrei să spui "a fost iubitul meu". - Încă mai este.
- Şi cu noi cum rămâne? - Care "noi"?
- Astăzi, în vestiar. - Şi?
Şi... vezi tu... se apropie balul...
Şi ţi-am spus deja. Merg la bal cu Mick.
- Hei, Bolfosule mişto partidă. - Mda.
- Măcar am câştigat. - El a câştigat. Noi vedem mingea măcar?
La ce e bună calificarea dacă noi nu apucăm să jucăm?
Nu contează cu joci, important e să câştigi.
- Şi nici măcar asta nu contează. - Ce spuneţi dacă am sărbători victoria?
- Grăsuţule, ce zici de nişte îngheţată? - Ţin cură de slăbire, îţi aminteşti?
Brad, un pahar de lapte?
Nu înţeleg. Care e problema lor?
Să îţi dau un sfat. Sunt trei reguli:
Să dormi cel puţin 12 ore, să nu joci cărţi cu unul care poartă numele unui oraş
şi să eviţi femeile care au tatuaje ciudate.
Respectă aceste reguli şi restul va fi lapte şi miere.
Ai jucat bine Scottie.
Mulţumesc, domnule antrenor.
Whoa, whoa, whoa!
Stiles?
De unde ai asta?
E o maşină uzată. Am dat maşina veche la schimb.
- Şi în plus, cât ai dat? - Doar maşina veche la schimb.
Şi poate ceva în plus. Priveşte!
- Stiles. - Hei, începe surful?
Da, e clar că începe. Hai să îl luăm pe Lewis, OK?
Ce e? Ce se întâmplă cu Lewis? Mă evită, aşa e?
Îi este frică de mine.
Avem maşină mişto, melodii super şi ne doare undeva de siguranţă publică.
Ai dreptate. OK, să mergem. Începe surful.
Stai puţin.
E rândul meu.
Incredibil!
Ştii ceva? Arăţi super!
Ai lipsit de la magazin.
Îmi pare rău. Mi-am petrecut ziua cu Stiles.
Ştiu.
- M-ai văzut? - Da, te-am văzut.
Dacă nu era, cumva, alt vârcolac care stătea în mâini
pe "lopomobilul" lui Stiles, făcându-se de râs.
Ascultă, tată.
Încerc să mă obişnuiesc. Chiar încerc.
- Thorne e în continuare cu ochii pe tine? - Da, Thorne...
... un om Neanderthal pe nume Mick şi toată echipa.
Ţi-ai făcut-o cu mâna ta cu tipii aceia
... problemele cu Thorne sunt din vina mea.
Ce vrei să spui?
Povestea începe acum câţiva ani.
După cu ştii, am iubit-o pe mama ta încă din copilărie.
Am fost sortiţi unul altuia.
Dar şi Thorne era îndrăgostit de ea.
Indiferent ce făceam nu renunţă.
- Într-o noapte, ne-am luat la bătaie... - Şi te-ai transformat în vârcolac.
Pentru că m-am înfuriat, Scott. M-am transformat pentru că eram furios.
- Să vezi cum se uită la mine. - Era speriat?
Speriat?
- A făcut pe el. - Ce n-aş da să fi văzut şi eu faza.
Nu a fost prea frumos din partea mea. Dar a mers.
După întâmplarea asta nu ne-a mai deranjat nici pe mine nici pe mama ta.
Dar nici până astăzi, nu ştiu cine a fost mai speriat în seara aceea.
Bătrânul Rusty Thorne... sau eu.
Trebuie să înveţi să te controlezi, fiule.
- `Neaţa, Daisy. - `Neaţa.
- Boof. Ce faci? - Nimic.
Trebuie neapărat să fac ceva? Mă gândeam să mergem împreună spre şcoală.
- Ai ceva planuri pentru bal? - Nu mi-am făcut planuri.
Mă mir că nu l-au numit "balul vârcolacului adolescent".
- Nu ai vrea... să mergi cu mine la bal? - Mă voi gândi la asta.
- Asta înseamnă că mergem împreună? - Da. Cu o condiţie.
- Să vii "tu" cu mine la bal. - Credeam că deja am hotărât...
Tu, Scott Howard. Nu lupul.
Nu. Înţelege, trebuie să fiu lupul. Toată lumea vrea să fiu lupul.
- Asta vrei? - Lupul e iubit de toată lumea.
Ok, aproape toată lumea.
Ai spus-o chiar tu. Dacă merg drept Scott Howard, voi fi mediocru.
De ce ar trebui să fiu un om obişnuit?
Deja nu mai ai problemă asta.
Şi după câte văd nu am partener pentru bal.
Boof, Îmi pare rău. Nu pot.
Ascultă! Vei dansa cu mine, nu?
Chiar dacă voi fi vârcolac?
Da, voi dansa cu tine.
- Şi mă vei îndopa cu struguri? - Nu exagera.
Şi îmi vei mângâia lăbuţele?
Are dreptate. Eşti un animal.
A venit!
Doamne!
Arăţi formidabil. Absolut formidabil!
Mă bucur să vă văd. Mulţumesc, mulţumesc... Ce mai faceţi?
Hei, dansăm împreună mai târziu?
Trebuie să ceri permisiunea partenerului meu.
Nu te apropia de ea în seara aceasta. Te previn.
Hei, Stiles.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Bună, ce faci?
Lupul, Lupul, Lupul...
Mai vrei să dansezi cu lupul?
- Publicul te vrea. - Dansezi?
- Ce? - Ce mă fac cu tine?
Hei, Boof, sunt ceea ce sunt.
Nu am spus decât că s-ar putea să dansez cu el.
Nu cred că vorbeşti serios. Doar nu vrei să naşti "căţeluşi".
Îl vreau pe Scott măcar o jumătate de oră. Mi-e dor de el.
Nu te apropia Pamela. E cu mine. Rămâi lângă cei de ţeapa ta, ciudăţenie.
Ca tafa aceasta.
Mick, fereşte-te!
De ce râdeţi?
- Hai aici. - Eşti doar un animal.
Hai, ciudatule. Lasă-mă. Lasă-mă.
Hai aici. Îţi sparg capul. Hai, ciudatule.
Să nu crezi că ai scăpat. Întoarce-te aici, ciudatule.
Nici să nu te gândeşti că se termină aşa. Înapoi, monstrule.
Hai, ciudatule. Încă nu am terminat!
Stai puţin.
Ai comis-o.
Habar nu ai cât am aşteptat să greşeşti.
Nu vei mai juca niciodată basketball. Ştii de ce?
Pentru că nu vei mai fi la acest liceu, de aceea.
Eşti exmatriculat, domnule Howard. Şi să nu îndrăzneşti...
Thorne. Mergi acasă fiule.
Rezolv eu problema aceasta.
- Nu vrei să renunţi, nu-i aşa, Rusty? - Nu te apropia de mine.
Vreau să îl laşi în pace pe fiul meu.
E un băiat bun. Doar trece printr-o perioadă dificilă acum. OK?
Ştiam că mă pot baza pe tine, Rusty.
Poţi să îmi omori familia. Poţi profita de trupul meu.
Dar te implor, pentru numele lui Dumnezeu,
nu-mi distruge plantaţia.
- Sergent, arde recolta... - Stai! Stai puţin, drăguţule!
... arde şi casa. - Stai aşa, drăguţule.
Ascultă...
... este o repetiţie generală. Trebuie să vedem "Lupul".
Deci transformă-te, Hai, lupul, lupul. Transformare. Pronto amigo
Domnule Lolley. M-am gândit să...
joc în piesa asta în pielea mea.
- Să joc! Să joc în forma obişnuită. - Păi aşa nu ar mai fi "teatru", nu?
Vezi tu, nimeni nu vrea să te vadă pe TINE.
Mda, după cum spuneam, prefer să joc aşa.
OK, înţeleg. Cum să îţi explic?
Lucrurile stau cam aşa...
Fra lup... nu ai nici un rol, înţelegi?
Wow. Naşpa, nu?
Hei, Scottie.
- Măcar vineri seara sunt liber. - Chiar dacă nu vie mai fi lup.
- Trebuie neapărat să renunţi la baschet? - Glumeşti?
Ai văzut cum joc. Sunt dezastru. Vor lupul. Aşa nu pot.
Stai puţin. Ce se întâmplă? Despre ce e vorba?
Vorbim despre lup, Stiles. Nu mai pot fi lupul. Ai văzut şi tu ce s-a întâmplat.
- Eşti nebun? - Poate sunt.
Campionatul începe peste câteva ore.
Totul depinde de tine. Vrei să dezamăgeşti echipa?
Şcoala? Întregul oraş?
Şi eu ce fac? Am investit mult în chestia asta.
Hei, Scott, trebuie să faci asta pentru mine.
Trebuie să plec, omule.
Scott, Ajută-mă. Fă ceea ce trebuie!
Asta vreau să fac, Stiles. Asta vreau să fac.
Boo!
Chubby, cere time out. Hai aici.
Ai văzut?
Ce naiba.
Nu e corect, băiete.
Bine gândit, Brad, să stăpâneşti jocul aşa.
OF, OMULE.
- Şi lupul unde e? - Nu astăzi, domnule antrenor. Fără lup.
Aştepţi a doua repriză. Îi laşi să se bucure.
Domnule antrenor... fără lup. Niciodată.
Vreau să joc, dar vreau să joc "EU".
OK, dar o să ne bată ca pe noi. Ştii, nu?
- Sigur nu te răzgândeşti? - Ajunge.
- E vina ta, Howard. - Eu cred că putem să îi învingem.
Minunat, lupul când îl vedem?
Vorbesc serios. Chiar cred că putem câştiga.
E campionatul. Nu contează cum am ajuns aici. Am ajuns
Dacă vom câştiga, vom câştiga pentru felul în care jucăm.
Nu avem nevoie de lup.
Harold, băiatul tău ne-a dezamăgit.
Eşti un om mort.
Trage. Trage.
Trage!
Trage, grasule.
Daaaaaaa!
- Cât poţi îndura, ciudatule? - Cât poţi să îmi dai.
Ce e aşa amuzant, fraiere?
Ai 4 greşeli personale. Încă una şi eşti eliminat.
Hai. E mutarea ta.
Hai, grasule. Încearcă!
Treci înapoi. Înapoi.
Ai două încercări. Înapoi. Ieşi de pe teren.
- Să plecăm de aici. - Mori, dracului.
Traducerea şi adaptarea TheRiddler
Sincronizarea: ADRYAN