Uite-l... teafăr şi nevătămat!
Da, felicitări tata!
O săptămână mai târziu, dar în sfârşit acasă!
Trei luni în porturile africane şi acum... înapoi la tine!
Mulţumesc.
Îl vezi, Mercedes?
Domnule Morrell...
Da, draga mea?
Steagul e la jumătatea catargului.
Mondego, ce-o însemna asta?
Edmond! Dragul meu băiat! Mă bucur să te văd.
Da' ce-i cu steagul?... Unde-i căpitanul Leclere?
O tragedie pe mare...
Căpitanul a murit în Civita Vecchia,
domnule, de meningita.
Leclere... mort?
Înmormântat în mare, domnule.
- Şi marfa? - În siguranţa, domnule...
Cred că totul e aşa cum aţi dorit, domnule Morrell.
Bine, Danglars.
Şi după tot necazul ăsta... cine a preluat comanda?
Tu sau Danglars?
Ştiţi, domnule, nici nu-şi dăduse bine ultima suflare căpitanul,
ca Dantes a şi preluat comanda fără să consulte pe nimeni.
... Fiind secundul căpitanului, era datoria mea
să preiau comanda, domnule.
Ai făcut bine, băiete... foarte bine.
Pe mare, în preajma morţii, nimeni nu mai contează.
Dar, ia spuneţi, mai sunt şi alte lucruri
pe care ar trebui să le aflu?
Da, domnule, ar mai fi ceva.
Aduceţi prizonierul.
Caderousse!
L-am prins acum patru zile la înmormântare...
şterpelea provizii din teuga.
E-adevărat, Caderousse? Acum te ocupi şi de găinarii?
Dacă aşa zice măreţul Dantes, înseamnă că sunt şi hoţ.
Îl dăm pe mâna poliţiei?
N-aş băga la puşcărie un om al mării, domnule.
... dar nici nu l-aş ţine pe vasul meu.
Vasul tău, tinere?
- Vorbeam doar... - ... în calitate de căpitan... ştiu.
Deci, ce ordoni?
eşti liber, Caderousse, dar să nu te mai văd în faţa ochilor.
Încetaţi să mai fiţi atât de generos cu oamenii, dl. Dantes.
Cel de Sus o să fie gelos.
Tată, Danglars zice că pe drumul spre casa
Vasul a tras în portul Elba.
Elba? De ce Elba? Vasele mele n-au treaba
În Elba. Din ordinele căpitanului, domnule...
- ... numai el a părăsit vasul. - Pentru ce?
O fi avut ceva afaceri... cu Napoleon?
Nu mi-a dezvăluit scopul vizitei în insula, domnule.
Ciudat. Foarte ciudat...
A lăsat ceva scris... ... vreun testament, ceva?
Pe patul de moarte mi-a înmânat asta, domnule.
Dar n-are nici o adresă.
Mi-a spus mie unde să o duc, domnule Mi-a dat toate instrucţiunile.
- Înseamnă c-o să se rezolve, nu? - Edmond!
Ah... se pare că nu mai putem vorbi cu tine acum!
Du-te, băiete, cineva mult mai important
Decât bătrânul Morrell te aşteaptă...
Du-te!
Mercedes!
Hei! Încă un membru al clubului!
Ce club?
Societatea pentru distrugerea lui Edmond Dantes...
Iţi surâde ideea, nu-i aşa locotenente?
... nu ţi-ar plăcea să ai drum liber spre drăgălaşa ta verişoara
Mercedes?
Nu vorbi de Mercedes ca de una din târfele tale!
Ia loc, te rog.
Taceţi şi ascultaţi-mă...
Cred că am găsit un mod de a ne descotorosi
de obstacolul ăsta.
Întrebare: Ce soarta are un adept al lui Bonaparte
în zilele noastre?
Dar ce, Dantes este adeptul lui Bonaparte?
Pe drum spre casă, vasul nostru a tras în Elba.
- Elba? - Unde căpitanul a făcut o vizită.
Două zile mai târziu, înainte de a muri,
- I-a dat lui Dantes un plic. - Şi?
Păi foloseşte-ţi şi tu imaginaţia...
Probabil căpitanul Leclere a părăsit vasul...
Pentru a se înfrăţi chiar cu... Napoleon Bonaparte...
Probabil plicul acela... conţine ceva ordine secrete...
Eu zic să profităm de situaţie...
Ospătar!... Toc, hârtie, cerneala!
Un moment, domnule... un moment, vă rog.
- Edmond! - Da, tata.
Probabil sunt un bătrân lipsit de maniere
dar trebuie să-i pun lui Mercedes o întrebare.
Ce întrebare?
Tânărul locotenent, verişorul tău Fernand Mondego...
Am auzit că şi el te iubeşte!
Fernand Mondego a iubit şi a pierdut. Asta-i lumea, tata.
Fernand este un tânăr pătimaş. Un spaniol!
N-aş vrea să-l văd într-o noapte la tine cu cuţitul ăla lung.
Lama mea se poate pune cu orice cuţit spaniol.
- Dar... - Tata... nu e momentul
să ne facem gânduri negre.
Avem veşti bune pentru tine în seara asta.
Spune-i, spune-i acum!
Nu, Mondego! Mai bine scrii tu...
Eu scriu prea frumos... trebuie să fie un pic mai neprelucrat...
Destinatar... Mmm... Procurorul Portului Marsilia.
Procurorul? ... Mmm... Începi aşa...
,, Domnule... ''
- Căpitan? - Da. Am fost făcut căpitan.
Cu o sută de sovereigni de aur pe fiecare călătorie
şi o parte din profit.
Băiete, băiete...
Spune-i şi restu', Edmond!
Tată, cu primii bani câştigaţi vreau să-ţi iau o casă numai a ta...
O casă cu grădină în care să-ţi pui nemţişori, trandafiri, viţa de vie.
Ce vezi?
Nimic... nimic.
Vă declar soţ şi soţie... acum şi pururi...
... Mâine, la cuvintele astea, mirele săruta mireasa.
Nu, nu acum, am zis mâine la nuntă!
Aşa, orga o să înceapă din nou, tu o iei de braţ şi o conduci
prin coridor afară din biserică. Haide, fă-o!
Iar acum, ceilalţi, familia şi prietenii... se întorc şi îi urmează pe coridor
- Să vă-ntoarceţi mâine, domnule... nu azi, mâine! Mâine am zis!
- Nu uitaţi să reveniţi mâine! Pentru nuntă! Nu uitaţi!
Căpitan Dantes?
Chiar el, domnule.
Sunteţi arestat!
- Ce-nseamnă asta? De ce sunt acuzat?
Edmond! Edmond!
Fernand! Ce se-ntâmpla?
Ia-ţi mâinile! Ia-ţi mâinile de pe ea! N-o atinge!
- Eşti secundul vasului Argus? - Da, domnule procuror.
Nu pari deloc îmbrăcat pentru o conspiraţie!
Conspiraţie? Am fost arestat în timpul repetiţiilor pentru nuntă!
Mâine mă căsătoresc!
Ai fost vreodată în slujba uzurpatorului Bonaparte?
Bonaparte?! Bonaparte?! Despre ce vorbiţi? Nu...
Am fost informat că ai avea afinităţi politice extremiste.
Afinităţi? Domnule de Villefort, tot ce ştiu eu... este munca mea.
Iubesc marea... îmi iubesc logodnica, tatăl.
Astea sunt afinităţile mele. Dacă sunt de natură politică,
atunci sunt, aşa cum spuneţi dvs., extremiste.
Eu cred asta.
Recunoşti scrisul?
- Nu, domnule. - Sigur?
- E adevărat? - Nu, domnule.
Ţi-a dat căpitanul... vreun plic?
- Da, domnule. - Unde este?
- La mine. - Dă-mi-l.
- Dar i-am dat cuvântul... - În numele regelui iţi ordon
Să mi-l dai!
În numele regelui, desigur.
Ce spune, domnule?
Dac-ai fi ştiut conţinutul scrisorii n-ai mai fi ţinut-o la tine...
Ai fi negat că ai cunoştinţa de ea când te-am întrebat...
Faptul că în cele din urma mi-ai dat-o, indica
clar neimplicarea ta în această afacere.
Deci, dacă sunt nevinovat...
Te poţi întoarce la viitoarea ta mireasa.
Dumnezeu să vă binecuvânteze, domnule de Villefort.
O clipă...
Da, domnule. - Dar nu văd nici o adresă pe plic!
Mi-a spus personal când şi unde să o duc.
- Când? - În seara asta, domnule.
- Unde? - 15 Avenue Montaigne.
- Cui anume? - Domnului Noirtier.
Mai spune-i numele o dată.
Francois de Noirtier.
Asta-i tot? Pot să plec?
Nu încă! Mai am câteva întrebări...
- Îl cunoşti pe acest Noirtier? - Nu, domnule!
Ai spus numele lui şi altcuiva?
Numai dvs., domnule.
Bun... Regret să-ţi spun asta, dar nu-ţi pot da drumul acum.
- De ce nu? - Arestarea dumitale este de natură politică
Trebuie să te reţin peste noapte.
Din păcate, asta-i legea.
O să fii eliberat... dimineaţa. Iţi promit!
Vezi dumneata, acuzaţia principală... este chiar scrisoarea asta...
Nu exista nici o altă dovadă împotriva dumitale,
de nici un fel.
- Domnule De Villefort, sunteţi un om bun.
Ascultă-mă bine! Dacă te întreabă cineva ceva,
nu scoţi nici o vorbă despre scrisoarea asta!
Nu, domnule.
Şi n-ai auzit niciodată numele Noirtier!
- Niciodată. - Grozav!
- O să fii dus la Palais de Justice...
Numai noaptea asta. Nu-ţi face griji...
E doar o formalitate. Luaţi-l!
Noirtier... Noirtier... chiar trebuie ca numele ăsta
să mă urmărească până în mormânt ca un demon?
- Scuzaţi-mă... Dar asta nu este drumul spre Palais...
Pentru Dumnezeu, unde mă duceţi?
Uite aici un sfat bun: Ţine-ţi gura!
Dar domnul Villefort mi-a spus că mergem la...
Tinere, asculta un sfat bun.
Bună seara... domnule Noirtier!
- Ce dracu?! - Aşteptai vreun mesager?
În nici un caz pe tine! Imposibil!
Pe mine? Nu, nu... să fiu clar: mesagerul tău
A fost interceptat, tata.
- Şi mesajul? - Distrus... Ia loc.
Te rog, ia loc... Hârtia a fost distrusă.
Acum mesajul este scris aici. Totul: fapte, date, nume, locuri.
Toate... detaliile privind pregătirea evadării
preţiosului tău Împărat din Elba... N-am de gând să ţi le spun.
Mă bucur să te văd, fiule.
Şi eu mă bucur să te văd, tata...
Ştiu că nu ţi-ai trăda niciodată camarazii.
Dar ai să-i trădezi până la urmă dacă
nu faci exact ceea ce-ţi spun...
pentru că o să spun numele lor la poliţie.
Acelaşi drac împieliţat dintotdeauna! Acelaşi ticălos egoist!
Ai fost pata mea secretă pe care a trebuit
s-o ascund de la bun începutul carierei mele publice.
Propriul meu tată un... susţinător al lui Napoleon!
Am tot trăit cu teama de a nu fi descoperit!
Dar zilele tale în cauza asta prostească au ajuns la final.
De-acum înainte... n-o să te mai pierd din vedere!
Vii cu mine la Paris în seara asta!
- Paris? - Da, da. Am ceva veşti
pentru guvernul majestăţii sale... nu-ţi face griji. N-o să dau numele
celor implicaţi în planurile de evadare. Doar fapte.
Ar trebui să fie suficiente. Vreau să dau gata
Birocraţia din Paris şi să intru în atenţia regelui.
În curând vei fi tatăl unui om important!
Nu eşti încântat? Ar trebui să fii!
Nu mă duci acolo!
Ajutor! Ajutor!
Tu, ăla de-acolo, ţine-ţi gura!
Unde sunt? Spune-mi unde sunt!
Amice, te afli la Chateau d'If.
Dar s-a făcut o greşeala! Trebuia să fiu dus la Palais de Justice!
Astea au fost ordinele domnului De Villefort.
Trimiteţi pe cineva
N-oi vrea să trimitem şi după rege?
Sau poate după regina?
Ascultă-mă! Vino înapoi!
Domnul De Villefort mi-e prieten.
O să fie foarte supărat! Vino înapoi!...
Măcar du o scrisoare...
Soţiei mele...
Ce-am făcut? De ce sunt acuzat?
Micul dejun!
Ascultă-mă o clipă! Doar o clipă!
Spune-mi cum pot face să-l văd pe gardian?
- O să-l vezi într-o zi. - Într-o zi?!
Dar eu trebuia să fiu eliberat azi! Azi!
Din ordinul lui De Villefort!
Şi cine-i acest De Villefort?
Mercedes!
Ţi-e foame, domnule, sau mai facem încă o zi de foame?
Aşteaptă!
Aa! Nenorocitul ăsta de stomac are iar câştig de cauză în faţa inimii!
Bine, bine!
Hei! Hei!
Eşti prizonier?
Mă auzi?
Cine eşti?
Edmond Dantes.
De ce eşti aici?
Cică sunt adept al lui Bonaparte!
De cât timp eşti închis?
Nu ştiu.
Am fost închis pe 26 februarie 1815.
De zece ani.
Tu de cât timp eşti închis?
O să... împing piatra din partea asta.
Eu sunt Abbe Faria, născut şi educat
ca preot în Italia. Sunt aici din 1810.
Cincisprezece... ani.
Glorioasele realizări ale lumii politice...
Domnule Dantes, ai fost adus aici
pe motivul c-ai fi susţinătorul lui Bonaparte.
Eu am fost închis pentru că aş fi fost adversarul lui.
Acum cinci ani mi-am început planurile de evadare.
Am tot calculat un an întreg. Am săpat... trei ani.
Trei ani?
Singurul meu instrument matematic a fost acesta.
Iar acum descopăr că a fost inexact.
Am crezut că... peretele ăsta dă spre mare.
Am calculat patruzeci de grade în loc de cincizeci.
Ai săpat ca să ajungi la peretele dinspre mare?
Mda. Vino cu mine!
Ciocanul! Dalta!
- De unde le-ai luat? - Mi le-am făcut singur.
- Ce-i asta? - În termeni simpli iţi spune că
este douăsprezece şi un sfert.
Un ceas?
Ceas, calendar, harta astronomică...
Aici! Trebuie să-ţi arăt ceva...
Uite! Uite!
Acul meu...
Acul făcut dintr-un os de peşte.
Iar dalta am făcut-o dintr-una din clemele metalice
ale scheletului patului.
Şi cleştii, şi cuţitul,
Şi lampa mea...
Dar iţi trebuie ulei pentru o lampă...
Pe care l-am obţinut din seul de la carnea de sărbători.
Şi cu ce aprinzi lampa?
Pretind că am o boală de piele şi cer sulf
ca să-mi calmez durerile... Aşa fac rost de chibrit...
Şi toate astea pentru un tunel, în speranţa
mele salvări... Speranţa acum moartă.
Cinci ani irosiţi pentru un tunel
care nu duce la libertate ... ci doar în
celula altcuiva!
Abbe Faria, ascultă-mă! Tunelul tău are aceeaŞi direcţie
ca şi galeria exterioară.
Da.
Peretele dinspre mare este aici.
- Îl pot zări de la fereastra mea. - Da.
Jumătate din tunelul tău este în direcţia bună...
de la jumătate ne întoarcem. Tu zici cincizeci de grade.
Eu zic un pic mai mult. De la nord la nord-est
Şi săpam spre peretele dinspre mare cam...
o sută de metri.
Jumătate din tunelul meu este în direcţia bună.
Cât timp o să ne ia?
În doi, patru ani.
Şi în timp ce lucrăm, mă înveţi tot ce ştii tu?
Da... matematica, teologie, filozofie,
limbi moderne... limbi moarte , istoria omenirii...
Mulţumesc cerului c-o să mai pot preda o dată.
Edmond, azi la lecţia de logica filosofică să punem
creierul să facă o serie de deducţii în cazul...
Edmond Dantes.
Mai întâi... cine-ar fi putut profita de închiderea şi dispariţia ta?
Gândeşte-te bine:
urma să fii căpitanul vasului Argus!
Cine ţi-ar fi luat locul dacă ai fi dispărut subit?
- Danglars! - Punct ochit.
La cine s-ar fi întors Mercedes dacă ai fi dispărut subit?
- Mondego! - Punct ochit.
Într-o seară i-ai văzut pe Danglars şi Mondego
într-o cafenea... scriind ceva. Împreună cu...
Caderousse!
Să fi fost oare scrisoarea care te acuza?
Deci, cei trei!
Danglars, Mondego, Caderousse!
Ai fost anchetat de procurorul portului
care s-a dovedit a fi foarte înţelegător...
şi a ars scrisoarea adresată unui oarecare... Noirtier.
Noirtier... Noirtier...
Am cunoscut pe cineva cu numele ăsta
la curtea reginei Etruria!
Un discipol înflăcărat al lui Napoleon.
Edmond, cum îl chema pe procurorul tău?
- De Villefort. - De... Aha...
- Ce-am spus? - Ai dezlegat întreaga enigma!
- Prietenul meu de la curtea reginei Etruria...
cel mai înflăcărat susţinător al lui Bonaparte pe care
l-am cunoscut vreodată... se numea Noirtier
- De Villefort! - Fratele lui!
Nu. Gândeşte-te la vârsta mea...
- Tatăl lui! - Aşa cred.
- Propriul lui tata un susţinător al lui Bonaparte...
- Aşa că... distruge scrisoarea ta.
- Şi pe mine. - Şi pe tine.
Danglars!... Mondego!...
Uneori regret că l-am ajutat să afle adevărul.
Văd prea multe acum pe faţa lui.
Sentimente pe care înainte nu le-am mai văzut la el.
Danglars! Mondego!
Răzbunarea e a Domnului, Edmond! Eliberează-te
de gândurile astea păgâne înainte de a te ruina.
Caderousse! Villefort! Danglars!
Edmond, Edmond!
Dumnezeule, ce s-a întâmplat?
Edmond, sunt bolnav.
Sunt pe moarte.
Dar trebuie să trăieşti!
O să termin eu Singur tunelul!
Edmond... trebuie să termini tunelul
Şi să scapi de aici. Găseşte comoara!
Comoară?!
Ce-i asta? O hartă!
Harta insulei Monte Cristo. Harta lui Cesare
Spada cu a cărui moarte în 1498...
a dispărut una dintre cele mai mari comori din lume.
A fost îngropată pe insula Monte Cristo
cu trei secole jumătate în urmă.
Aş fi vrut să descoperim comoara asta împreună să...
Este doar a ta acum! Găseşte-o singur!
Fă lucruri caritabile cu ea!
Domnul a păstrat-o pentru că tu
să o foloseşti în mod drept şi cu credinţa.
Edmond, scapă de aici şi găseşte comoara!
Nu m-am putut căsători din cauza profeţiei alese.
Aşa că... tu eşti singurul meu copil!
Copilul meu din captivitate.
Fă lucruri măreţe în memoria mea.
Ce-ar putea însemna comoara asta pentru mine?
Tu m-ai făcut cu mult mai bogat!
Micul dejun!
Mda! E mort de-a binelea. Bietul nebun!
O să iau sacul.
S-aşteptăm fluxul. Haide!
E greu!
- E pe jumătate mort! - Nu, e pe jumătate viu!
- Trezeşte-te, bătrâne! - De unde ştii că-i bătrân?
Uită-te şi tu la el!
- Unde mă aflu? - La bordul vasului Liggorne.
Dincolo de Corsica.
Eu sunt Căpitanul. Mă cheamă Bertuccio.
ar el este prietenul meu, Jacopo.
Dar tu cine eşti? Cum te cheamă?
- Unde mergeţi? - În insula Rion.
- Curenţii de creastă or să ne ducă într-acolo în două ore.
Cunoşti apele astea, eh?
Bertuccio, Jacopo?
Ce caută nişte italieni în apele astea?
Cred că deja ţi-ai dat şi singur seama!
Cum mai merge contrabandă în zilele astea? Bine?
Îngrozitor! Avem nevoie de un navigator.
Unul care să cunoască drumul prin jungla asta de ape.
Vrei să ni te alături?
Acum spune-mi: cine eşti?
Cum te cheamă? De unde vii?
Nu sunt semne de naufragiu!
Nu a fost nici o furtună pe mare!
Artileria de la Chateau d'If...
- Tu? - Jacopo!
Pe vasul ăsta fiecare îşi vede de treburile lui!
Ai dinţi de om tânăr. Câţi ani ai?
Dacă suntem în 1829...
Aşa este? Da.
Atunci am 33 ani. Şi o să am 34
numai datorită vouă. Bunii mei prieteni!
- Preotul? - Era acolo!
- Şi? - Mercedes s-a căsătorit.
- Cu Mondego? - Cu Fernand Mondego.
- Şi? - Hai, spune-mi!
- Nu ştiu de ce trebuie să-ţi spun eu toate astea.
Tatăl tău a murit...
Edmond, asta chiar îmi arde gâtlejul...
de foame... tatăl tău a murit de foame!
Danglars, Mondego, Villefort, Caderousse!
Dumnezeu m-a lăsat pe mâinile
a doi contrabandişti care mi-au redat viaţa.
Mă ajutaţi fără să puneţi întrebări
până în ziua când voi reuşi să-mi ţin promisiunea
făcută lui... Abbe Faria.
Comoara lui Spada a fost îngropată pe insula
Monte Cristo
cu trei secole jumătate în urmă...
Aş fi vrut să găsim comoara asta împreună...
Este doar a ta acum! Găseşte-o singur!
Fă lucruri măreţe şi caritabile cu ea!
Domnul a păstrat-o pentru că tu
o foloseşti în mod drept şi cu credinţa.
Umblu oare după fantasma unui biet
nebun, mult prea iubit?
Venind aici pe insula Monte Cristo aduc oare
liniştea eterna duhului lui Abbe?
Sau în adâncul inimii exista o năzuinţă
că harta lui... va însemna cu adevărat
capătul curcubeului?
Oh, Abbe Faria, scumpul meu preot!
Sfântul meu!
Iţi promit pe Domnul pe care atât l-am slujit
iţi promit că vom construi spitale
şi vom oferi adăpost sărmanilor orfani!
Iţi promit că va ploua cu fapte caritabile
în toate colţurile abandonate din lume
toate în numele tău!
Iar ţie, Edmond Dantes, întemniţat în floarea tinereţii
şi izolat de lume timp de 14 ani,
iţi promit că vei fi răzbunat!
Jacopo! Bertuccio!
A spus la şi un sfert?
Da, baron Danglars.
Ce mai fanfaron! Cumpără cel mai frumos castel
din întreaga Franţa!
Cu câta degajare! Şi cheltuieşte...
iţi dau cuvântul meu, cheltuieşte mult.
Ce mister! Şi toate zvonurile astea
despre un harem în vârful castelului
Rumorile despre vasele pirat care jefuiesc Mediterana.
Cum a contactat banca?
M-a abordat comisul sau, domnule.
Un tip cu aspect grosolan şi o cicatrice teribilă.
Tipic! Un comis cu o cicatrice!
Are toate semnele exoticului!
Misterul îl învăluie în întregime.
Ce mai aura de legenda a răspândit
în întreaga Europă în ultimii cinci ani!
Iscoadele lui îşi întind tentaculele în jurul lumii!
armată întreagă de agenţi neobosiţi
căutând şi iar căutând! Oare ce?
Şi acum paşa al misterului,
acest Mecena apărut de nicăieri vine să mă vadă!
La ce oră am întrevederea cu procurorul?
Nu înainte de unsprezece, domnule.
Ce este?
Contele de Monte Cristo.
Condu-l înăuntru.
Dragul meu conte ... Sunt baron Danglars.
- Ia loc! Ia loc, conte!
Baron Danglars, am venit la Paris cu gândul
c-o să stau doar o lună. Acum însă vreau să-mi prelungesc
şederea cu două - trei săptămâni. Parisul va fi onorat...
Până acum am cheltuit numai din buzunar...
Acum însă vreau să-mi deschid
un cont la banca dvs. Să zicem, cinci milioane pentru
un cont de deschidere? Minunat...
Puterea bancnotelor, dragul meu baron.
La fel de minunate ca şi omul!
Cu tot cu poezie, muzica Şi pictura.
Cel ce ştie să manevreze banii tot artist este...
Da...
Cinci.
Domnule, mă voi ocupa personal...
Orice notificări mi le poţi trimite prin oamenii mei,
- Mulţumesc. - Conte...
- Sunt impresionat de acest Im-Ho-Tep.
Un exemplar deosebit. Im-Ho-Tep...
Într-adevăr... ia priviţi-l şi pe acesta.
Cel mai ingenios fals.
Vă mulţumesc, domnule. Mulţumesc.
Dacă va mai putem ajuta cu ceva între timp...
- Să spun drept,... - Orice doreşti Conte de Monte Cristo.
Îmi fac o casă la ţară, domnule...
- Da, ştiu. - Dar mi-am luat şi
apartament de convenienţă pe Champ Elysees.
Am auzit că s-au dat câteva spargeri în vecinătate.
Cui ar trebui să mă adresez pentru a obţine
protecţia poliţiei?
Iar toate documentele acestui caz trebuie trimise avocatului regelui.
Imediat,
- Domnule de Villefort. - Mulţumesc.
- Baronul Danglars! - Danglars, ai întârziat!
- Dragul meu Villefort am onoarea să ţi-l prezint
pe Contele de Monte Cristo.
Contele de Monte Cristo!
Dragul meu conte, bine-ai venit în casa mea.
- Domnule! - Ia loc, te rog!
Sper că nu vă deranjez de la treburile zilei.
Deranj?! Nici pomeneală! O chestiune minoră.
Ne putem dispensa de orice. În mod sigur aţi citit
despre acest criminal Jacques Benoit care
l-a ucis pe fratele senatorului Gallimard.
Da. S-a dat vreo sentinţa?
Bine-înţeles. Ghilotina!
Când cineva iţi torturează şi ucide fratele sau fiul
tatăl sau orice altă fiinţa a cărei dispariţie
îţi lasă un gol etern şi o rană sângerânda,
când aceştia iţi sunt smulşi din inimă,
chiar credeţi că societatea a oferit
suficiente despăgubiri doar pentru ca lama ghilotinei
a separat muşchiul trapez de occipitalul ucigaşului?
Doar pentru că cel ce ţi-a provocat o suferinţa incomensurabilă
a îndurat câteva secunde de durere fizică?
Dragul meu conte... sugerezi cumva metoda
medievală de tortură?
Sugerez sfânta despăgubire
ochi pentru ochi.
Mda! Într-adevăr, foarte interesant...
Contele mi-a spus că ar fi interesat să obţină
protecţia poliţiei pentru reşedinţa sa,
aşa că mi-am luat libertatea de a...
Acest birou iţi stă la dispoziţie conte.
Putem amplasa câteva gărzi pe ambele străzi ale reşedinţei.
Faţa şi spate. Oricâte doriţi...
Eşti foarte generos, domnule Villefort.
Parisul trebuie să facă orice
pentru distinşii săi oaspeţi.
Tată, ai promis că vii să-l vezi pe bunicu' dimineaţa.
Şi dimineaţa aproape c-a trecut!
Ştii doar că este cam agitat!
Bună dimineaţa Van Danglars.
Bună dimineaţa, domnule.
Cât mai întârzii? Ştii că trebuie să mănânce
şi să se culce!
Dar de când ai astfel de musafiri, tata.
Domnu' n-arată nici a infractor
nici a avocat!
Mă tem că fiica mea este predispusă la greşeli
şi uşor nemanierata... vă rog s-o iertaţi!
- Tata! - Valentine, am onoarea să ţi-l prezint pe
Contele de Monte Cristo.
Monte Cristo?! Oh, Doamne!
Orice fată din Paris o să mă invidieze.
Deci e-adevărat ce se spune. Sunteţi într-adevăr foarte chipeş!
Dar sunteţi chiar aşa de bogat cum se zice?
Bogat în experienţa, domnişoara. Bogat în ani.
Şi, din acest moment, tot mai bogat
în aprecierea frumuseţilor... Parisului.
- Sunteţi ocupat? - Dacă sunt...
Îmi faceţi o favoare? Veniţi cu mine să-l cunoaşteţi pe bunicu'?
Valentine... termină cu prostiile!
Ia-ţi lumina tot restul zilelor!
Domnişoara, mă onoraţi!
Contele de Monte Cristo!
Extraordinar!
Cum ai reuşit să-l aduci aici?
N-a fost deloc uşor!
Bunicule, ţi l-am adus pe Contele de Monte Cristo.
Vezi ce influenţa am?...
Cel pe care tot Parisul nădăjduieşte să-l întâlnească,
iar eu ţi-l aduc chiar în cameră!
Conte, bunicul meu... domnul Noirtier
de Villefort.
Onorat, domnule!
Bunicul e paralizat, domnule;
I se trage de la o rană mai veche
căpătata la Austerlitz.
Nu poate vorbi decât cu... ochii.
Ce vrei, bunicule? Alta perna?... Apa?
... A... B... C...
D... E... O
Barrois, ochelarii!
E încântat să vă întâlnească...
Aşa-i, bunicule?
Mai avem nevoie de vreo altă limbă?
Barrois, este ora mesei?
Bunicul este prizonierul propriului său trup, domnule.
Dar dorinţa lui este ca şi mintea lui...
De necucerit!
Are ceva ce puţini oameni se pot lăuda că au.
Devotamentul unei inimi iubitoare.
O declaraţie singulară, domnule!
Domnul Albert este aici, domnişoara!
Albert!
Vă rog să mă scuzaţi. Mă întorc imediat.
Iertaţi-mă domnule dacă pare că mă holbez...
Nu se întâmplă prea des să te poţi holba
la ceea ce ţi-a ruinat viaţa.
Nu încerca să cauţi explicaţii, este rândul meu acum
să te las cu o enigmă...
până în ziua în care mă voi explica fiului dumitale.
Conte, daţi-mi voie să vi-l prezint pe Albert Mondego.
Domnule, este o mare onoare!
Onoarea este de partea mea, domnule!
Tot Parisul vorbeşte de dvs.
Bună dimineaţa... domnule.
Tot Parisul tânjeşte să strângă mâna misteriosului străin...
şi uite-mă pe mine...
Smulgându-i mâna!
Oraşul a luat foc, domnule,
peste tot se vorbeşte numai de Contele de Monte Cristo.
Albert, controlează-te!
Chiar şi tatăl meu a fost prins în acest joc.
Zice că aţi fi oriental
şi că v-a întâlnit cândva în Turcia...
Pe vremuri, tatăl meu a fost ambasador în regatul Yanina...
Aţi auzit cu siguranţă de tatăl meu Contele de Mondego?
Cine n-a auzit de nemaipomenitul general Fernand Mondego?
Un om pe care mi-am dorit întotdeauna să-l întâlnesc!
Dragul meu Conte... Sunt tatăl lui Albert.
Generale...
Fiul meu chiar mă uimeşte.
Habar n-aveam c-a ajuns atât de sus pe scara socială.
Eu sunt cel care escaladează înălţimile, domnule.
Cine n-a auzit de marile fapte de eroism de pe câmpul de luptă
al generalului Mondego?!
Dragul meu Conte!
Conte, daţi-mi voie să v-o prezint pe mama mea, Contesa Mondego!
Fiul meu este încă un copil care se ţine de şotii.
Mi-a spus că avem un musafir dar a refuzat să-mi spună
şi numele acestuia.
Zicea c-o să fiu plăcut surprinsă.
Nu ne-am mai întâlnit, nu-i aşa?
Cui am onoarea de a mă adresa?
dvs., doamnă, Contele de Monte Cristo!
Ai văzut-o?
Te-a recunoscut?
Crede că ne cunoaştem.
Dar refuza să creadă ceea ce gândeşte.
Şi când o să creadă?
O să fie prea târziu, prinţesa.
Ne vom mişca ca sabia Domnului,
cu o iuţime teribilă.
- Încă o mai iubeşti? - Nu!
Nu te poate influenţa?
Nu te poate face să-ţi schimbi planurile?
Răspunde-mi, te rog!
Nici o putere cerească sau pământească
nu mă poate face să-mi schimb planurile!
Nici un înger sau demon nu mă poate face
să renunţ la răzbunare!
Slavă Domnului! Bine!
Nu uita: răzbunarea ta este
Şi răzbunarea mea!
Ali - documentele despre Mondego?
De Villefort?
Nu trebuie decât să mai aşteptăm răspunsul doctorului.
Danglars?
- Avem deja toate documentele. - Bun!
Villefort este considerat părinte iubitor,
fiu devotat şi câine credincios al legii.
Danglars - asistent financiar, consilier al marilor averi,
leul care apăra avutul naţiunii.
Mondego - mare erou de război.
Favoritul bulevardelor, în mod afectuos numit,, Păunul''
pentru nenumăratele sale decoraţii.
Dar noi ştim că Villefort este un lup,
Danglars un porc, Mondego o hienă.
Şi, în sfârşit, suntem gata de vânătoare.
Bine, foarte bine!
Mâna! Mâna!
Bine. Foarte bine!
Acum tu eşti maestrul Şi eu ucenicul!
Pune-o la loc!
Ne-a luat o grămadă de timp să te găsim.
Tuturor li se întâmplă asta!
În urmă cu şase ani ai fost condamnat la galeră.
Ai fost acuzat de contrabandă.
Ai evadat de la galeră. Ai fost prins şi din nou
condamnat la galeră... pe viaţa.
Dar ai evadat din nou!
Citeşte mai departe. Cred că sunt
de-a dreptul uimitor!
Ai fost hoţ... contrabandist...
delapidator... posibil asasin.
În tot acest timp ai învăţat să vorbeşti
fluent italiana. Perfetto senior!
De azi înainte vei fi Andrea, Conte de Cavalcanti.
Da?
Fiul maiorului Bartolomeo... di Cavalcanti,
descendent al familiei
Cavalcanti ale căror nume sunt înscrise
în cartea de aur a Florenţei.
eşti foarte bogat.
În regulă. Cheltuiesc o grămadă de...
bani, bine-nţeles. - Bine-nţeles!
O să-ţi cumperi apartamente pe Fauburg,
apartamente alese de mine.
O să ai trei servitori. Iţi iei o trăsură.
Te duci la Baltinte după ea. Caii îi iei de la Devedeux.
Vei curta o tânără Şi frumoasă domniţa.
bani mulţi. În celelalte săptămâni
când nu eşti cu ea, vei fi văzut peste tot cu mine.
Aha! Contele îl însoţeşte pe Conte.
Exact! Deci, cum te cheamă?
Contele di Cavalcanti!
Contele de Monte Cristo!
Mă bucur că ai venit, conte.
Îmi pare bine să te văd.
Dă-mi voie să-ţi prezint pe Conte di Cavalcanti...
pe care aţi fost atât de amabil să-l invitaţi.
Orice prieten al lui Monte Cristo e bine venit.
Dă-mi voie să ţi-o prezint pe fiica mea, Valentine.
- Domnişoară! - Domnule Conte!
Cavalcanti a venit la Paris cu afaceri.
Şi soţia a rămas în Italia?
- Nu este însurat. - Aha!
Îl cunoşti de mult?
Doar de câteva zile. A venit la mine cu
scrisori de recomandare din partea brokerilor mei din Roma.
Îi cunosc însă familia.
Toată Italia îi ştie pe Cavalcanti care
erau deja bogaţi pe când cei din familia Medici
erau simpli ţărani.
Mi-e jenă să vă cer asta,
dar aş fi foarte recunoscător...
Să sperăm că logodnicul ei nu se simte jignit.
Dar fiica mea n-are nici un logodnic!
Nu este logodită cu Albert Mondego?
Nicidecum! Nicidecum! Simpli prieteni.
Dragul meu Conte!
Două lucruri în dimineaţa asta, Baroane.
Mai întâi ziarul Le Journal du Globe...
Am auzit că este scos la vânzare.
Mi-ar plăcea să am un ziar al meu.
Aranjează te rog detaliile de cumpărare.
Foarte bine! Sunt perfect de acord.
Orice om de afaceri ar trebui să aibă un ziar al lui.
În al doilea rând
aş vrea să cumpăr nişte rente spaniole de stat.
- Cât, domnule? - Un milion.
- ... Rente spaniole? - Se poate face achiziţia imediat?
Imediat, domnule.
Şi în secret!
Cu cea mai mare discreţie!
Nimeni n-ar trebui să facă ce fac eu pe piaţa.
Eu sunt un jucător, nu un investitor.
La revedere, baroane!... Mâine plec la Londra cu afaceri.
Transmiteţi vă rog salutările mele... acestui oraş fascinant.
Chiar dacă englezii n-or să înveţe niciodată să mănânce.
Sunt câteva locuri...
După cum ştim amândoi, dragul meu baron,...
banii pot cumpăra orice... orice.
Girard!
Girard! Fă o comandă pentru un milion de rente spaniole...
pentru Contele de Monte Cristo.
Spaniole?
Şi încă un milion pentru mine. Pentru contul meu personal.
Baroane, rente spaniole...
Când Contele de Monte Cristo cumpăra, cumpăr şi eu.
Ai uitat ce rezultate am avut
ultima dată când am făcut ce-a făcut el?
- Ştie că aţi... - Contactează-i pe cei mai importanţi
dintre oamenii noştri...
Delidia şi Bolfa...
spune-le că Danglars recomanda investiţii majore
în rentele spaniole.
Hai, la treabă! Acum!
Conte de Monte Cristo!
- Este telegraful tău? - Al meu?
Eu l-am făcut.
Mă ocup de mulţi ani de el dar
n-am avut niciodată nici un vizitator.
Cum funcţionează?
Mai e o staţie în partea cealaltă.
Corespondentul meu de pe dreapta.
Iar acolo, stânga.
Când primesc un semnal...
din dreapta, îl transmit la...
stânga... În felul ăsta
mesajele din Spania ajung... la Paris
în numai câteva ore.
Un miracol al zilelor moderne!
Trei mii de franci!
Salariul pe cinci ani dacă trimiţi mesajul ăsta la Paris!
Dar nu este oficial!
Mă jigniţi, domnule!
E o ofensă...!
- Imposibil! - Este serviciul telegrafic oficial,
domnule!
Don Carlos a invadat Spania
pe la frontiera catalană. Războiul civil este
în plină desfăşurare...
Ce-o să se întâmple cu rentele spaniole?!
Dacă-mi permiteţi, domnule,...
- Zi, zi! - O vânzare rapidă.
Cu cât mai repede cu atât mai bine!
Asta e! Vinde toate rentele! Acum!
La deschiderea bursei, domnule!
Doamne, reputaţia mea!
Reputaţia băncii! Investesc banii clienţilor mei
în războaie civile!
În cataclisme! O să mai am eu vreun client mâine?
Mai ai vreo idee?
Da. Acoperiţi toate pierderile!
Da. Din rezervele băncii?
Din cele personale.
- eşti nebun! - Pot plasa comanda de vânzare acum,
domnule.
- Ce vrei de la mine? - Să-mi acorzi un pic de timp.
care vei fi plătit, bine-nţeles.
Servitorul dvs., domnule.
Te cheamă Caderousse.
Este într-adevăr numele meu real.
- De unde ştii? - Ai fost şapte ani în galerele
majestăţii sale.
Ai încercat să evadezi.
Da, Şi dacă n-ar fi fost...
... colegul tău de evadare. Te-a trădat!
Faustino!
Mai am un singur scop în viaţa.
Să-l găsesc; Şi să-l omor!
Răzbunarea e dulce, merita să trăieşti sau
să mori pentru ea.
Domnule, mai am nişte treburi... care n-ar trebui să dureze
decât o clipă.
Te-ar deranja s-aştepţi un pic afară?
La ordinele dvs., domnule.
- Domnule! - Domnule!
Faustino!
Uneori Domnul e milostiv!
Din ce gaură a iadului ai reînviat?
Din impasul în care m-ai lăsat să mor.
Ai văzut? M-a atacat! Ce...
- Ce puteam să fac? - Du-l la poliţie!
Îl ştii pe omul acesta?
... Cine eşti tu Monte... Cristo?
... Cine... eşti? Du-l de aici!
Unu.
Nu este un Cavalcanti?...
Numele lui este Bendedetto.
Ultimul lui nume! Este un infractor notoriu
care a evadat! - Şi vrea să se însoare
cu fiica mea! - N-o iubeşte?
Nu. Trebuie să-mi spui.
Este un sclav fugit de la galere.
Ăsta fiind doar una dintre infracţiunile comise!
Ne-a păcălit!
Ne-a păcălit pe toţi, sergent, chiar şi pe
infailibilul Monte Cristo! Un Cavalcanti într-adevăr!
Un parvenit! Un escroc! M-a insultat personal
Şi de aceea mă voi ocupa chiar eu
de cazul ăsta!
De fapt, este o obligaţie morală!
Astea sunt ultimele ritualuri, aşa-i?
Dar n-am fost încă judecat!
Pleacă!
Andrea di Cavalcanti...
Pleacă de-aici!
Faustino.
Tu!
Bine cuvântatul meu protector!
O să mă scapi de ghilotina?
N-o să fii condamnat dacă faci ce-ţi spun.
Ţine minte pe de rost prima pagină.
Familiarizează-te cu toate celelalte documente.
O să fiu în sala tribunalului.
Fii cu ochii pe mine.
Deci acest om, Andrea, Benedetto,
Faustino, îşi asuma câte un nume
pentru fiecare infracţiune...
nu este un simplu pungaş, un ticălos
meschin, este un şarpe subtil...
o vulpe vicleană...
Dar acum, a fost prins în flagrant,
cu arma în mâna exultând asupra trupului
prăbuşit al victimei...
Vedeţi, aşadar, că nu puteţi da
decât un verdict pentru un astfel de
caracter mizerabil... Moartea!
Ordine în sală!
Ordine! Ordine!
Acuzat! Ridică-te!
Acuzat, numele şi prenumele!
Domnule preşedinte, vă voi spune numele meu
la sfârşit.
Să-ncepem!
- Vârsta? - Douăzeci şi unu.
M-am născut în noaptea de 27 septembrie 1817.
- Locul naşterii? - Auteuil, lângă Paris.
Ocupaţia?
Sunt un profesionist. Un falsificator.
Un hoţ.
Ocazional, asasin.
Aveţi vreo întrebare, domnule de Villefort?
... Întrebările juraţilor s-au terminat...
Dar ar mai fi una singură...
Prizonier, consimţi să ne spui numele tău acum?
Adevăratul tău nume?
Nu-l cunosc.
Ştiu însă numele tatălui meu.
Atunci spune-ne numele tatălui tău.
Tatăl meu este procurorul regelui.
Ce-ai spus?
Numele lui este de Villefort.
Ordine în sală! Ordine!
Linişte! Linişte în sală!
În 1817, domnul de Villefort a închiriat
o casă pe... strada Fontaine nr. 26,
în Auteuil...
Scopul: să ţină acolo,
ferită de privirile societăţii noastre politicoase,
o tânără femeie...
După un an de şedere în secret la Auteuil,
tânăra femeie, spre exasperarea lui Villefort,
a dat naştere unui băiat...
La câteva ore după naştere, mama a murit.
În aceeaşi noapte, Villefort a luat copilul,
l-a înfăşurat într-o cârpa şi l-a îngropat...
de viu în grădina casei.
Un servitor a văzut totul de la o fereastră
de sus a casei.
Acesta a dezgropat corpul micuţului.
Văzând că eram încă în viaţa,
m-a dus de urgenţa la o casă de copii...
La treisprezece ani am fugit de acolo şi
... mi-am început acea carieră distinsă
care m-a adus în cele din urmă
în faţa acestui tribunal.
Iată actul de închiriere a casei din Auteuil
semnat de domnul de Villefort...
Certificatul de deces al domnişoarei
Emilie Goncourt, semnat de Hippolyte Fleury din Auteuil
Un certificat de la acelaşi
doctor prin care se adevereşte
că Vilefort este tatăl copilului...
Depoziţii, mărturii, declaraţii sub jurământ,
etcetera, etcetera...
Doi.
În ziarul de dimineaţa. Ar fi bine să...
Nu.
- Ce-i asta, domnule? - Nu. Nu. Nu.
Nu. Nu!, Ascultă, Girard!
Nu are nici o bază faptul că Le Messager
a anunţat ieri revolta în Spania...
Un semnal telegrafic prost interpretat
din cauza ceţii...
Nu a avut loc nici o invazie!
Nu este nici un război!
Spania este în pace!
Danglars, ai... ai văzut ziarul!
Ştiai ce se-ntâmpla!
De-asta ai acoperit tu cu atâta bunăvoinţa
toate pierderile noastre!
- Ca să ne poţi cumpăra rentele! - Domnilor!
am vândut şi rentele mele! Jur!
Minţi! Nu te cred, Danglars!
Danglars, ştii cât m-a costat asta?
Presupun că ai citit ziarul!
dar nu aţi pierdut nimic! Am...
Se numeşte că pierzi când nu obţii nimic...
Vreau să ştiu despre ce este vorba!
Am acoperit fiecare bănuţ!
- Vreau să ştiu! - Voi rezolva problema asta la tribunal!
Consiliul Guvernatorilor!
Recunoaşte, Danglars, recunoaşte că
eşti un ticălos! - Ia aminte, Danglars,
te duc în faţa tribunalului!
După mine! Eu îl duc primul la tribunal!
Nu! După mine! Cu acuzaţia de declaraţii false...
Proastă gestionare a fondurilor.
Delapidare!
O să încep prin a-mi retrage conturile de la banca lui!
Da! Şi eu!
nainte de a începe iureşul de retrageri!
Iureş?
Dacă nu te mai poţi încrede nici în cel mai mare bancher din Paris?
În cine mai poţi avea încredere?
Trei.
Albert!
Ce surpriză plăcută să te văd, Albert!
N-am venit să schimbăm politeţuri ipocrite,
ci să-ţi cer o explicaţie. - La ce, dragul meu?
Tot oraşul vuieşte din cauza poveştii
din ziarul de dimineaţă...
Defăimarea neruşinata a tatălui meu!
A integrităţii sale! A succeselor sale milităreşti!
... A onoarei sale!
- Da? - Apare în Le Journal de Globe.
Ziarul cumpărat de tine cu puţin timp în urmă!
Eşti în casa mea, Albert!
Numai eu am dreptul să ridic vocea aici!
eşti responsabil pentru toată povestea asta!
Negi asta?
Nu.
Cred că mănuşa a fost aruncată, Albert!
Mâine dimineaţa, domnule...
Pe câmpul de la Mars Dawn.
Câmpul de la Mars.
De ce?
N-o să-mi ucizi băiatul!
M-a provocat, doamnă!
Şi la ce te-ai aştepta din partea unui fiu orgolios?
Generalul îi este tata!
Şi eu am avut un tată cândva!
Înseamnă că ştii ce-i în sufletul băiatului!
Poţi înţelege zelul lui pentru bunul renume al generalului.
Ce general?
Eu am treabă cu locotenentul...
cel pe care l-am cunoscut eu.
- Ce treabă? - Răzbunarea, doamnă!
Pentru ce?
Pentru că s-a însurat cu fata pe care ai iubit-o?
Nu merita răzbunarea ta!
Eu sunt de vină! Eu am fost cea slabă!
Nu mi-am mai putut suporta singurătatea!
M-am măritat cu el pentru că mi s-a spus
că ai murit în Chateau d'If imediat după ce te-au arestat!
Dar de ce-am fost dus la Chateau d'If?
De ce-am fost arestat?
Nu ştiu!
Presupun că recunoşti scrisul.
Cum ai făcut rost de asta?
- Cu mită, doamnă! - Nu-mi vine să cred!
Din cauza acestei scrisori, timp de 14 ani am trăit... în carceră la Chateau d'If.
Atât de aproape de tine dar fără să ştiu că te măritaseşi!
Sau ca tatăl meu murise de foame!
De foame?!
N-am ştiut! Ne mutaserăm!
Îmi ceri să iert un om care mi-a furat iubirea
cu decepţia unui îndrăgostit?
Foarte bine, am să-l iert dacă-mi ceri asta.
Îmi ceri să-l iert pentru cei paisprezece ani de viaţa răpiţi?
Foarte bine! Îl iert!
Dar să-l iert pentru ceea ce i-a făcut tatălui meu?
Niciodată! Niciodată!
În visele mele te-am văzut mort.
Aruncat în una dintre gropile acelea
în care paznicii închisorilor arunca deţinuţii morţi.
Şi m-am trezit din acel coşmar
plângând, tremurând, cuprinsă de frisoane...
Ţi-ai visat vreodată tatăl mort de foame?
Ai visat vreodată că dragostea vieţii tale
se duce cu rivalul tău în timp ce tu iţi dai duhul
în fundul gropii? - Chiar mai rău!
M-am văzut iubind cu riscul distrugerii propriului meu fiu!
Edmond, te rog!
La ce mi-a folosit să te jelesc
în străfundurile secrete ale inimii mele!
Ar fi trebuit să mor şi eu când te-am crezut pe tine mort!
Dar am continuat să trăiesc prosteşte
Şi timp de aproape douăzeci de ani
am tot comparat toţi bărbaţii cu tine
fără să găsesc vreo asemănare.
Dorul de tine a fost o tortură de zi cu zi,
an de an.
Şi în tot acest timp singură mea consolare
a fost fiul meu, fiul meu nevinovat,
care ar fi trebuit să fie al nostru.
Fiul nostru, Edmond.
Pregătiţi-vă!
Unu... doi... trei... patru... cinci...
şase... şapte... opt ... nouă... zece.
Ţi-a spus!
Totul!
Vă prezint scuzele mele, domnule!
Aveţi tot dreptul să-l demascaţi pe tatăl meu!
Din nou providenţa!
Sunt emisarul Domnului!
Am fost cruţat ca să-i îndeplinesc dorinţa.
General Mondego, comisia specială
a Camerei Deputaţilor cunoaşte foarte bine
trecutul dvs. glorios.
Salutăm, cu profund respect,
decoraţiile purtate drept mărturie
pentru extraordinară dvs. cariera.
De aceea ne deranjează să citim
dezvăluirile din Le Journal du Globe.
După ce ieri începuse cu ameninţarea dezvăluirilor,
Le Journal du Globe îşi continua
astăzi relatarea cu o lungă listă
de acuzaţii clare. Scrie aici că, în războiul din Grecia,
pe când eraţi emisar al Franţei
la Curtea lui Ali Paşa, l-aţi trădat turcilor.
Mai scrie că...
Domnule preşedinte, pot începe pledoaria
în apărarea mea chiar acum?
Daţi-i drumul!
Document. O scrisoare semnată
chiar de Ali Paşa în care îşi exprimă încrederea
absolută în mine...
Atât de deplină a fost încrederea sa în mine
încât pe patul de moarte... şi-a lăsat soţia şi fiica în grija mea.
Soţia şi fiica!
Ce s-a întâmplat cu ele?
Le-am căutat domnule în mijlocul bătăliei.
Mi-am pus viaţa în pericol dar... le-am căutat
până le-am găsit.
Fuseseră ucise de inamic.
Poţi prezenta dovezi în sprijinul a ceea ce susţii?
Domnule preşedinte, dacă scrisoarea lui Ali Paşa
nu este de ajuns... vă dau cuvântul de onoare
al unui ofiţer francez...
Şi, în ultimul rând dar nu cel de pe urmă, asta!
Aţi cerut martori.
Solicit să se aducă martori împotriva mea!
Ce dovezi există? Un oarece articol
dintr-un ziar obscen?
Cine a dat minciunile astea la ziar?
Unde este? Să vină în faţa mea
Şi să-mi arunce mănuşa.
Domnule conte!
Apărarea dvs. are inelul validităţii, problema este bine prezentată...
De aceea vi se va da curs dorinţei şi vi se va citi
conţinutul acestui bilet pe care tocmai l-am primit.
Iată ce spune: Am fost de faţă la moartea
lui Ali Pas. Ştiu ce s-a întâmplat
cu soţia şi fiica acestuia.
Solicit să mi se facă onoarea de a fi audiat.
Cine a scris aceste cuvinte?
Biletul nu este semnat, domnule, dar martorul
poate fi citat cu consimţământul dvs.
Numai cu consimţământul dvs!
- Să intre! - Să intre!
- Vrei să te prezinţi, te rog?
Sunt fiica lui Ali Paşa.
Aveţi în faţa, domnule, dovada naşterii
şi botezării mele.
În acelaşi pachet se afla şi actul de vânzare
al... propriei mele persoane şi al mamei mele.
- De vânzare spui? - Un ofiţer francez ne-a vândut
ca sclave pentru suma de 40.000 de franci.
Numele ofiţerului?
Fernand... Mondego.
A primit încrederea nobilului meu... tata.
Te-a iubit ca pe un fiu.
A avut încrederea să-ţi lase în grijă
propria soţie şi fiica... şi tu eşti un... mincinos!
Un trădător! Un asasin!... Asasin!
Sabia ta l-a ucis pe tatăl meu!
Generale! Ai ceva de replicat?
Minciuni! Minciuni!
Toate astea sunt nişte minciuni! Luaţi drept adevărat
cuvântul unui străin infidel împotriva cuvântului
unui general al armatei regelui?!
Femeia asta e o impostoare!
Cine e impostor?!
Este într-adevăr fiica lui Ali Paşa.
Documentele astea o vor demonstra. O vor demonstra... cât de curând.
Şi atunci generalul Mondego...
Contele Mondego, eroul de la Yanina.
Ce legătură ai tu cu această femeie?
Întreabă-mă mai întâi ce legătură am
cu Edmond Dantes?
Aha! Începe să se facă lumină!
Marinarul nostru s-a întors din insula morţii!...
Insistând să se răzbune. Acum încep să înţeleg,
da... Caderrousse mort... sau Danglars mort.
Villefort închis într-un azil.
A venit rândul meu, Edmond?
Da.
Ai jucat extraordinar de bine.
Felul în care ne-ai demascat unul câte unul şi apoi tu...
Remarcabil! Ruinezi cu o tehnică desăvârşită...
... Cu fineţe... dar înainte să trimiţi câinele ăsta la moarte,
ai grijă!
- Latră! - Nu, muşca!
... Pentru că m-ai ruinat îmi dai ocazia să mă răzbun.
Îmi iau dreptul
de a trimite din nou la moarte un mort.
Te poţi apăra, Edmond?
Sau nu ştii să înjunghii decât pe la spate?
Opriţi-vă! Opriţi-vă!
Nu-ţi spune încă rugăciunea...
N-o să scapi de închisoare prin simplul şiretlic al morţii.
O să-ţi ispăşeşti pedeapsă mai întâi aici
pe pământ şi după aceea o să mergi în iad.
General Mondego! ... eşti arestat!
Patru.
Mercedes!
De ce este casa goală? Unde este Contesa Mondego?
A plecat la Marsilia.
- Când? - Ieri.
Mercedes!
Unde mergi?
În Africa să-mi găsesc fiul şi să fiu lângă el.
- S-a înrolat în armată. - Albert soldat?
Vrea să ispăşească păcatele tatălui său.
Dă-mi voie să te însoţesc în călătorie.
V-aş putea fi de ajutor amândurora.
Fiul meu n-ar fi de acord cu asta.
Ai spus cândva că ar fi trebuit să fie fiul nostru.
Ar fi trebuit. Da.
Dar are un tată şi poartă numele lui.
Numele pe care l-ai distrus cu atâta străşnicie.
N-am vrut decât să fac dreptate şi, crede-mă, nu mi-a făcut deloc plăcere.
Dar acum că mi-am făcut datoria,
nu-mi mai găsesc locul în lume... nu mai vreau
să trăiesc decât pentru a cere iertare celor nevinovaţi
pe care i-am rănit.
Îngerii nopţii nu pot cere iertare victimelor lor!
Nu mai sunt unealta Domnului! Am fost din nou azvârlit în nimicnicie!
Caut ceva... pierdut...
... sufletul, eu-l meu, îl caut pe Edmond Dantes!
N-o să-l găseşti niciodată!
A murit cu mult timp în urmă, în Chateau d'If...
Şi o mare parte din mine a murit atunci cu el...
Sărbătoresc însă întoarcerea Contelui de Monte Cristo între oameni
Şi-mi doresc din adâncul sufletului
să găsească pacea după care tânjeşte.
Dar n-o să mai găsească niciodată acea dragoste perfectă
pe care doi tineri frumoşi au pierdut-o...
iremediabil, cu atâţia ani în urmă!
Drum bun...
Contesa Mondego.
Rămâi cu bine, Conte.