Subtitrarea: LionKing09/Avocatul31 Subtitrari-noi Team
Ne vedem luni.
- Unde pleci acum? - Mă duc acasă.
Nu.
Ba da.
Cum mirosea?
A animal. Carne.
A sunat şeful aici. Nimic.
Vecinul a spus: "Aud sunete, un animal."
Cătuşe.
Ca în închisoare?
L-au legat de calorifer?
Uite.
Era un pui.
Nu ajunsese la maturitate.
Încerca să scape.
Nu e vina noastră.
Ai menţionat, nu?
Scuze. Am nevoie de puţin aer proaspăt.
Nu se poate aşa ceva. Nu vreau să-l ascund.
Sunt micuţi.
Sunt poveşti îngropate, cred.
Dar sunt ale tale, aşa că te ataşezi.
Nu e ceva neconvenţional.
Sunt ştiri, şi dacă le încadrezi la neconvenţional,
sună ca o glumă.
E o poveste foarte bună, Raj.
Relaxează-te, Leigh.
Mulţumesc.
Suntem foarte fericiţi.
Ea era foarte fericită.
Era timpul, nu?
În cinstea tigrului!
- Fie ca tigrul... - Nu spune nimic despre tigru.
Fie ca tigrul să alerge liber în raiul tigrilor.
Unde fripturile sunt din abundenţă...
Şi sunt o grămadă de ramuri pentru scărpinat...
Păi, eu...
Haide, Moose. Haide, amice.
Eşti sigură în legătură cu... De ce ţi-ai adus pisica?
Pentru că n-o puteam lăsa?
- S-o laşi în grija unui prieten? - În grija cuiva?
Mamă. O sun pe Peta.
Nu avem o cutiuţă, aşa că...
- Mamă? - Da?
Ce? Nu, nu, nu! Nu mişca nimic!
Există o ordine pentru toate astea.
- Bine. - Bine.
Faci striptease?
- Nu. - Eşti sigură?
E dans din buric. Am început un curs.
Am patru studente.
Şi numele ăsta l-ai ales? "Mamele dansatoare"?
- Serios? - Da.
Îmi place numele. Te rog, să nu strici ceva.
- Încerc să încep o afacere. - Îl pot păstra?
- Bună! Bună! - Iat-o! Bună!
Ia-mă în braţe! Doamne!
Vreau să mă mut înapoi cu voi.
Dragă, ai 30 de ani.
Am 29. Am 29.
Şi 10 luni.
N-am cerut niciodată...
Am nevoie de puţin timp liber.
Cu toţii avem.
- Eşti bine, Leigh? - Da.
Dar nu vreau să împlinesc 30 şi să fiu tot în viaţa asta.
Care-i problema cu viaţa pe care o ai în oraş?
Nu e...
Nu e bună. Adică, nu...
Nu sunt fericită.
Eşti depresivă?
Asta e? Eşti depresivă?
Nu. Nu clinic.
Nu am ajuns cum mi-am dorit.
Ei bine...
E frumos să fii aici.
Bine?
Dacă vei rămâne la noi, va trebui să contribui.
La ce?
Bine.
Desigur.
Aş spune că amândoi aveţi un ochi format...
pentru că această pictură reprezintă un procent foarte mic din ce-a produs el.
Şi aici este o bucată mai fericită,
una dintre cele mai fericite.
Dar aici este...
Dacă plec 30 de minute, nimeni nu observă. Nimănui nu-i pasă.
E slujba ta ideală.
- Cât timp vei rămâne? - Cred că pentru o vreme.
Gen... o vreme.
- De ce? - Mă întorc la rădăcini.
Cum rămâne cu slujba ta?
Da.
Nu.
Cum rămâne cu şeful tău?
El...
Tipul e logodit.
Leigh, Leigh.
Ce mai stai aici?
Vreau să-ţi anulezi toate planurile cu toţi ceilalţi.
Bine. Ai văzut-o pe Mel?
- Nu. De ce? - Ar trebui s-o vezi.
Sunt acasă!
Nu, puteţi vorbi.
Scuze. Eu voi... Sunt aici, dar...
L-am văzut pe Todd.
Ştiu. Nu pot...
30 de ani, încă disponibil.
Serios? Parcă...
- Tu mai fumezi? - Nu am voie.
De ce, îţi fac rău?
Ei bine...
Nu, încercăm să facem un copil.
Gen, o fiinţă umană?
Dar au trecut şase luni, şi încă...
nu se întâmplă nimic.
Se va întâmpla.
Deci tu... nu.
Da. Da.
- O fac. - În regulă.
Nu-i spune lui John.
- Bine. - Nu crezi că pot fi văzută?
Poate.
Atunci să plecăm.
Mamă adolescentă.
Am un plan.
- Ai un plan? - Unul bun.
Voi fi salvamar.
Poftim?
- A fost şi în liceu. - Şi la facultate.
- Unde? - Complexul Fox Crest Condo. Bani buni.
Bani buni?
- Câţi? - Staţi. Cred...
Scuze. Pot spune, despre ce naiba vorbiţi?
În jur de 9$ pe oră.
Realizezi că salariul minim e acum 8.25$, aşa că nu e prea mult...
- Eşti sigur? - Nu poţi fi salvamar.
Nu vei avea slujba din liceu. Ai diplomă de facultate şi 30 de ani.
Am 29.
Todd, am 29. E adevărat.
Todd, pot să... Mulţumesc.
Poţi să nu faci asta? Haide acum.
Doar un fum, John. E în regulă, bine?
Am o întrebare pentru tine, Leigh.
Crezi că tipii ăştia sunt cei mai mari pierzători,
pentru că n-au plecat niciodată din Ridgefield?
Eu unul nu cred asta. Doar întreb, ştii...
- E o întrebare de prejudecată. - Da.
Leigh e cosmopolitan acum, înţelege chestiile astea.
- Ce părere ai? - Definitiv. Absolut.
- Vezi? - Sincer, eu cred.
E o slujbă drăguţă.
Nu faci nimic. Nu faci nimic.
Dar în domeniul meu.
Vă amintiţi costumul de baie roşu pe care îl tot purta?
- Arăta ca un cuţit elveţian din armată. - Puteţi veni în vizită!
- Ai o cădere nervoasă, Leigh? - John...
Ce? Glumesc, Iisuse!
Parcarea asta se transmite în ADN-ul skater-ilor?
Ca un drum migrator?
- Uită-te la noi. - E adevărat, John.
- Da? - Nu ştii, dar...
Parcarea asta, exact acest loc...
a fost centrul vieţii noastre sociale din liceu. Serios.
Veneam aici în fiecare noapte.
Apoi încercam să ne gândim la ce urmează să facem.
Dar în final ne trezeam că am rămas în parcare.
Da? Aveaţi întâlniri şi de astea?
- Mai mult de-atât. - Sunt sigur.
Sunt foarte sigur că am deschis portiera...
- Nu, nu, nu... - Cuiva...
Nu vorbim despre asta.
Scuze că am adus vorba. Cine era în spate?
- Haide acum. - Încetează.
Poţi să... încetezi.
În ciuda vârstei noastre, unele lucruri rămân din tinereţea noastră.
Nu.
- Mă trezesc foarte devreme. E groaznic. - Şi eu.
- Trebuie să plecăm. - Am adormit deja.
Noapte bună.
Doar...
Nu, nu plecaţi!
La naiba!
Vin. Vin.
Probabil la fel ca înainte.
N-am fost aici în 2000, aşa că nu ştiu.
Trebuie să setezi presiunea în fiecare zi.
Dacă scade sub 10, sau urcă peste 30, trebuie să mă anunţi.
Îmi amintesc. Ritualul.
De obicei tai iarba o dată pe săptămână, la 10 zile.
Când creşte foarte mult, încerc s-o ţin departe de piscină.
Ai plasa aici.
Scaune noi.
În regulă, atunci.
Aici sunt cheile. De obicei sunt prin preajmă.
Să nu sari peste curăţenie.
N-o voi face.
Bine.
Bună.
Salut.
Sunt Micul Jason.
Tata e Marele Jason, şeful de la întreţinere.
Leigh.
- Noul salvamar. - Da.
Locuiesc chiar acolo.
Apartamentul din garaj.
Aha.
Ne mai vedem.
Salut.
Bună.
Nu alergaţi.
Staţi!
Nu alergaţi!
Ce faceţi voi aici?
Încetaţi! Doamne! Încetaţi!
Du-te dracu', târfă ordinară!
Fă-mi una mică!
Pardon?
Trebuie să plecaţi, acum. Ieşiţi afară!
- Nu, târfă. O sugi! - Afară, acum!
Ieşiţi afară!
- Nu alergaţi! - Du-te dracu'!
Eşti al naibii de urâtă!
Plecaţi, acum!
Leigh.
- Micule Jason. - Ce mai faci?
Bine.
Îmi dai o ţigară?
Îi cunoaşteţi pe copiii care locuiesc aici?
Pe unii.
Îl ştiţi pe unul în jur de 10 ani,
dar care arată ca un gangster italian din 1930,
doar mult mai mic,
foarte impacientat, de parcă n-ar avea mamă?
Aaron.
Are mamă.
E foarte grasă, nu se poate mişca.
- De ce? - Nu mai are voie la piscină.
De ce?
N-a vrut să asculte,
iar el şi prietenii lui m-au înjurat şi n-au vrut să mă asculte.
Iar eu nu sunt... invizibilă.
Sunt salvamarul, la naiba!
Şi o păsărică stătea în scaunul ei,
răsfoindu-şi revista, de parcă n-aveam nevoie de ajutor.
La naiba...
Aşa a fost.
Nu sunt dădacă.
Nu sunt aici să se strige la mine.
Vrei să demisionezi?
Nu vreau.
Chiar nu vreau, dar...
Credeam că trebuie să fii sănătoasă, salvamaro.
Trebuie doar să mă asigur că nu muriţi.
Vorbeşti despre preşcolari?
Erau patru.
Leigh, stăteau unul pe umărul celuilalt, sau cum...
I-am spus lui Mel ca o luăm mai târziu.
- Avem rezervaţii? - Pentru ce?
Hai să facem orice.
Nu trebuie să vii.
Serios. Poate nu va fi distractiv pentru tine.
Dacă nu vrei să vin, aşa spune, bine?
Poate să rămâi acasă? E în regulă?
Vreau să aflu tot de la ea, să văd ce mai face.
Apoi voi veni acasă şi-ţi voi spune totul.
Da. Chiar nu-mi pasă.
Nu-ţi pasă?
Să nu bei, totuşi.
Un păr de vin roşu. E în regulă.
Sincer. Altfel cum ar rămâne însărcinate franţuzoaicele?
Bine. Da.
În fine, Mel.
Fraiere.
Iisuse!
Bună.
Salvamaro.
Da?
Ne cumperi bere?
- Te rugăm? - Fratele lui Lumpy trebuia,
dar a intervenit altceva.
- Nu. - De ce?
Pentru că avem vieţi care n-au nevoie de intervenţia braţului lung al legii.
Nouă ce ne iese?
Nu ştiu.
Cred că ştiţi.
Ce e valoros pentru cineva care vrea să-şi lărgească orizonturile?
Ceva ce se poate cumpăra. Creşte în natură.
Un moment, vă rugăm, să ne înţelegem.
Cum rămâne cu Mel?
Nu ştiu, salvamaro. Cum rămâne cu ea?
Nu. Nu, nu, nu. Scuzaţi.
N-aţi spus nimic despre procurarea de droguri de la studenţi de 16 ani.
Par mai în vârstă.
Da. Nu se poate. Să plecăm, atunci.
Nu, nu.
Dacă îţi faci atâtea griji, nu cumpăra.
E foarte distractiv, mă bucur c-am plecat de acasă.
Atunci fă-o. Te vor considera de gaşcă.
Vorbeşte mai încet. Nu. Aş putea fi concediată.
- Ce faceţi? - Subdirector Smith-Lentz.
Bună, băieţi. În regulă.
Să discutăm despre asta, pentru că este foarte...
confuz, cred, pentru toţi.
Am venit împreună cu ei fără să ştiu ce intenţii au.
Sau cu cine...
Sau cu ce.
Nu-mi pasă dacă fumezi iarbă cu noi...
pentru că renunţ la şcoală.
- Da, şi eu. - Da, nu-mi pasă.
Sunteţi nebuni?
Chiar vreţi să înfruntaţi lumea asta rea şi rece...
fără o diplomă de liceu?
De ce nu vă scoateţi ochii dacă tot faceţi asta?
Nu. Urăsc locul ăsta.
Ne mutăm în Vermont.
- Vermont? - Da.
Cu siguranţă. Sora mea e acolo.
Da, şi mama cu tatăl meu vitreg, la o oră distanţă.
E mult mai bine ca aici.
Ai auzit ce-au spus.
Nu sunt studenţii tăi, aşa că...
- Mergem? - Todd?
Minunat. Nu, e greşit.
Pentru tine, Mel.
Nu şi pentru noi.
Acum vezi cu ce mă confrunt.
Dar...
Nu, nu aprob asta!
Şi tu ai fost la R.H.S?
Da.
Leigh a fost şef de promoţie.
Dar tu?
Eu...
Ei bine...
Leonard, doar după liceu am început să mă concentrez.
- Serios? - Da.
Nu împărtăşiţi locaţia asta cu nimeni nedemn.
Bătrâna are un shotgun pentru intruşi?
Nu are un shotgun.
Dar dacă aflu că au venit aici prieteni de-ai voştri...
şi aţi profanat florile...
sau altceva, voi avea un shotgun.
E mişto.
- Ce? - Nu fi prost.
Doar...
Aş dori să-ţi pot face o impresie.
Bine.
Ştiu că tu crezi că acest oraş e rău,
şi că trebuie să pleci,
dar nu cred că ştii cât de privilegiată e experienţa asta.
Cum aşa?
Natura, în primul rândul.
Educaţie şcolară excelentă, în al doilea rând.
Un loc sigur. Eşti în siguranţă, cum nu vei fi altundeva.
Dacă eu şi el mai suntem arestaţi o singură dată,
vom fi judecaţi ca adulţi.
Am cursuri naşpa, aşa că...
Nu mai faceţi prostii, A.
Şi B, nu ai cursuri naşpa.
Sunt în învăţământul special.
Am ADD, aşa că...
Ce?
Dacă ai ADD nu înseamnă că trebuie să fii în învăţământul special.
Mulţumesc.
Ştiu.
Cureaua lui Orion.
Carul mare.
Cele şapte sori.
Ai 16. O viaţă întreagă înainte.
Habar n-ai cât de norocos eşti.
Mulţumesc că m-ai adus.
A fost... păcat.
Să vă ia naiba!
- Ce? - Avem nevoie să mă distrez.
Şi vouă nici nu v-a păsat.
Şi nici măcar n-aţi...
Niciodată nu întrebaţi cum mă simt, sau cum...
Mel, care-i problema?
E foarte dificil să încerc să rămân însărcinată.
Cred că e normal, nu?
Viaţa ta nu-i perfectă?
Nu!
Am citit undeva că au făcut un studiu în Jamaica...
cu mamele care au fumat iarbă în timpul sarcinii.
Şi copiii erau chiar mai fericiţi şi mai creativi decât ceilalţi.
Cred. Absolut.
Absolut.
"Nu uitaţi să nu fiţi prea nostalgici de data asta.
Ne aşteaptă viaţa în faţă.
În acest teritoriu necunoscut al viselor.
Fiţi curajoşi şi uniţi.
Şi nu priviţi în spate, colegi, pentru că viitorul trebuie prins...
- Cu ambele mâini." - Cu ambele mâini.
Foarte ruşinos.
- Ambele mâini. - Ambele mâini.
- Serios? E amuzant? - Da.
Leigh London, şef de promoţie...
Şi virgină?
- Da. Vezi? - Nu ştiam atunci.
Chiar nimic.
Bună.
Da.
Nu vreau să conduc.
- Spune-i că eşti prea obosită. - Sunt foarte obosită.
Sunt obosită!
Pentru c-am avut o săptămână grea.
Nu. John, sunt doar obosită.
Bine.
În regulă. Ne vedem mâine.
Te iubesc.
- Rămân peste noapte! - Da!
Pregătesc cereale.
Sunt foarte geloasă pe tine.
Pe mine? De ce?
Pentru că te poţi pierde.
E în regulă.
Credeam că locuieşti în Fox Crest.
Da.
Şi ai fost prea spart să mergi 20 de metri până în dormitor?
M-a dat afară mama.
Pentru că erai prea spart.
Îmi vine să vomit.
Ţine.
Ai grijă, omule. Dacă leşini aşa în Vermont, îngheţi.
- Mitul din Vermont. - Mit?
Pe naiba. E pe hartă.
Săptămâna viitoare. Nu se va întâmpla, omule.
Da, da, da. Ştiu, ştiu.
De asta încerc să vorbesc cu tine despre tarife. Da.
Exact. Da. De asta te-am angajat.
Nu mai fi un ticălos. Nu, n-avem încredere în bancheri.
N-avem încredere în ei, bine?
E al nostru tipul ăsta. Când începe să dea înapoi, intervii tu.
Gen... da.
Este un... vorbim despre brânză.
Desigur, nu folosim limbajul ăsta...
Dar ştii ce vreau să spun.
Din nou! Din nou!
Majoritatea şofează mai bine cu vârsta.
El conduce mai rău. Nu cred că...
Pentru că la început ai condus bine.
- Am condus rău intenţionat. - Da? Intenţionat?
Da.
- Leigh? - Aşteptaţi...
În primul rând, aveţi o comunitate frumoasă aici.
În al doilea rând, nu aveţi respect pentru...
Leigh London.
- Ce mai fac? - Bună, Rick. Ce faci?
Îi cunosc pe băieţii ăştia. Vă pot ajuta?
Nu. E o problemă a poliţiei.
- Se dau pe skateboard-uri. - Şi s-a plâns cineva?
Sau este interzis? Nu ştiam.
Dnă, vă rog să plecaţi.
Dacă nu aveţi un motiv serios să-i opriţi pe aceşti tineri,
ceea ce faceţi acum se numeşte hărţuire.
Poate ar trebui să vă duc la secţie pentru împiedicarea unui arest.
Împiedic un arest?
Dacă aveţi un motiv să-i arestaţi, şi puteţi dovedi,
atunci, faceţi ce trebuie.
Pentru că voi înţelege.
Lăsaţi skateboard-urile.
Dar de ce, Rick?
Eşti foarte şmecheră.
Cam târfuliţă, de fapt.
Pardon. Ce-aţi spus, ofiţer?
Ştiţi că sunt reporter pentru Associated Press, corect?
Drăcia naibii.
Doar îţi vei lua puţin timp liber şi apoi...
Nu te gândeşti să-ţi schimbi cariera?
Nu ştiu.
Vei căuta altceva aici?
Sau te vei muta înapoi la oraş după ce se închide piscina?
- Habar n-am. - Bine.
E... bine.
Nu, mulţumesc. Zic pas.
Leigh, evident, nu.
- Poţi continua să-ţi bei berea? - Da.
Să încercăm să ne distrăm. Ştiu că e ciudat.
Dar să încercăm să ne distrăm.
Bine.
Nu-mi vine să cred că nu s-a dezvoltat încă.
E un parc, John.
Natura.
Veneam aici când eram copii.
Mai ştiţi cum Leigh avea planuri să se mărite sub arbori?
Cred că sunt probleme din cauza apei.
Altfel oraşul s-ar fi dezvoltat foarte mult până acum.
De ce îmi aminteşte asta, Mel?
Gen... aşteptări uriaşe. Nu-i aşa?
Vă mai amintiţi? A îmbătrânit şi toate cele.
Nu se poate.
E o bucată de candelabru. E cristal.
- E original. Eu l-am găsit. - Prostii.
- Probabil e un ac hipodermic. Să văd. - Nu!
Cursuri mai bune acum, la facultăţi mai bune.
Nu vreau să merg la facultate.
Bine. Ce vrei?
Nu ştiu. Ceva mişto.
Ceva... din afară.
Ce înseamnă...
Trebuie să fii exact. Nu poţi da cu presupusul.
Ce?
Pari foarte tristă.
Leigh nu pare genul de persoană care s-ar putea pierde.
Ştii?
Eu, pe de altă parte...
Ştii că viaţa reală poate fi dezamăgitoare,
când ai aşa mari aşteptări.
Am aşteptări mari.
Ştii despre ce vorbesc.
Toată lumea ştie.
În fine.
Scuză-mă.
Nu voi mai sta cu băieţii ăştia, bine?
De ce nu?
N-am fumat iarbă.
Serios, Mel?
Adică...
Leigh e o idioată. Bine?
Todd parcă vrea să-i violeze.
Termină.
Nu poţi spune asta.
Vreau doar să stau cu adulţi. În regulă?
Cer prea mult?
Minunat.
Minunat?
Bine! E în regulă.
Ce faci?
Pălmuieşte-mă...
cu penisul tău.
Care-i problema ta?
Stai, stai.
Dragă, dragă...
Te iubesc.
Bine? Te iubesc.
E în regulă.
Am scris un articol despre un tip care a ţinut un tigru în apartament.
În oraş.
Tigrul s-a îmbolnăvit şi a murit.
Ar fi mişto, nu?
Să ai un tigru drept animal de companie.
Să-i inviţi pe toţi cei pe care-i urăşti la tine.
Ce?
Nu e mişto.
E trist.
E foarte trist.
Creatura asta a fost ţinută, împotriva voinţei ei,
într-un mediu complet nenatural pentru ea.
Şi a fost ţinută ca într-o celulă, în apartamentul cuiva...
pentru amuzamentul lor.
Dar a fost crud, şi asta a ucis-o.
Cineva a luat acest lucru uimitor care trebuia să alerge liber,
şi l-a ţinut închis.
Şi a murit.
Şi era...
nu ajunsese la maturitate încă.
Poate, dacă ai scris acest articol,
dacă cineva are un animal şi nu-l tratează corespunzător,
va citi articolul şi se va răzgândi.
Da.
Poate.
Dnă salvamar?
Vă rog, nu mă daţi afară de la piscină.
Nu m-ai ascultat.
Te-ai comportat într-un mod periculos pentru ceilalţi.
Vă rog!
Îmi pare rău!
Dacă mai încalci regulile salvamarului încă o dată,
eşti dat afară pentru totdeauna.
Dar acum te poţi întoarce.
Da.
Dnă salvamar?
Puteţi să le spuneţi Micului Jason şi celorlalţi să mă lase în pace?
Pentru că mi-am cerut scuze acum.
Bine.
Ce naiba?!
M-ai speriat, naibii.
Plouă.
Şi ce dacă?
Ţi-am recunoscut maşina.
Ar trebui să-mi blochez portierele.
Nu.
Unde sunt prietenii tăi buni de nimic?
Nu ştiu.
Unde sunt prietenii tăi buni de nimic?
Nu ştiu.
O să...
Ce?
Nu ai adus o umbrelă?
- Nu am ştiut că o să se întâmple asta! - Hei.
- Ţi-ai uitat cheile. - Mulţumesc.
Ce faci? Ce este, omule?
Aşa.
Ce o să se întâmple?
Pe mine mă întrebi?
Totul o să fie în regulă.
Viaţa are lucruri grozave în...
Da. Scoate-i.
Leigh, ce este în neregulă cu tine?
Ce?
Nimic.
Doar pentru că locuieşti aici nu înseamnă că poţi să profiţi de mine şi de tatăl tău
şi să pretinzi că ăsta este un hotel.
Ai venit la ora 3:00 dimineaţa.
Am fost îngrijorată. Nu ştiam unde eşti.
Îmi pare rău. Am pierdut noţiunea timpului.
Mai spală câteva farfurii din când în când. Fă curat după tine.
Tatăl tău este plecat. Şi eu trebuie să plec.
Dacă ai nevoie să te duc cu maşina la slujbă, trebuie să vii acum.
Nu... nu am nevoie să mă duci cu maşina. Nu lucrez până dupăamiază.
Bună dimineaţa.
Hans, ce cauţi aici?
Leigh are dimineaţa liberă,
aşa că m-am gândit să facem batoane de granola, ca pe vremuri.
- Da! - Spune-mi te rog ca asta nu se petrece.
Ar trebui să fii în Hartford.
Ce?
Să îmi iei bannerele pentru expoziţie.
Mi-ai spus că o să faci tu asta,
pentru că astăzi eu trebuie să merg la cursul de yoga, Hans.
Îmi pare foarte rău, Justine. Am uitat. La naiba.
Am văzut orarul lui Leigh pe frigider,
aşa că m-am gândit că ar fi o dimineaţă bună ca să facem asta.
Şi din întâmplare nu ai văzut şi indicaţiile...
- Care erau chiar lângă imprimantă? - Nu.
Ce fel de expoziţie este?
Este o expoziţie comercială despre sănătate şi fitness...
ca lumea să afle despre "Dance Mamas".
Îmi pare rău. E din cauza numelui, mamă. E doar din cauza numelui.
Justine, îmi pare rău. Am uitat, bine?
Scumpo? Justine.
La naiba.
Avem întreaga dimineaţă.
Îmi pare rău. Eu...
Îmi pare foarte rău.
Verile, când eram foarte mic,
mergeam la casa prietenului mamei în Vermont.
Avea... o cabană.
Foarte mică, la marginea lacului.
Trebuia să faci duş în lac.
Prindeam peşti-lună.
Şi, ştii, erau...
Oamenii de obicei îi aruncau înapoi.
Dar noi îi prăjeam.
Erau cei mai buni.
Poţi să muşti.
Ai grijă. Nu vrei să te răneşti.
Mai încet.
Cred că o să plecăm în curând.
O să înceapă şcoala.
Trebuie să plecăm.
Cât de curând?
Câteva zile.
Chiar ai nişte bani puşi deoparte?
Am vreo 400, primiţi că l-am ajutat pe tata pe aici.
Jay, ai nevoie de cel puţin 1.000.
Cel puţin.
Nu ştii cât timp o să-ţi ia să-ţi găseşti de lucru acolo.
De ce nu mai aştepţi câteva săptămâni...
Lucrează din greu cu tatăl tău...
Şi...
Mai amână...
Te rog, te rog, nu face ceva...
despre care nu pot să ştiu.
- Ce? - Ar trebui să spun.
Eşti drogată.
Sunt?
Sunt.
Doar îmi petrec timpul...
Doar îi sug tinereţea precum un vampir.
- Când plecaţi? - Bine.
Peste o săptămână.
Scuză-mă.
Ei pleacă peste o săptămână?
- Ce? - Este timpul.
Dacă vrei o schimbare,
atunci, încearcă să îţi alegi un hobby.
Da. Prieteni, vreau să discutăm despre asta.
- Cred că putem da sfaturi... - Nu.
Nu. Nu.
Nu rămân în oraşul ăsta afurisit cu oamenii ăştia cretini.
Bine?
Există o întreagă lume în afara acestui oraş.
Lumea este plină de cretini.
Cel puţin noi suntem cretinii pe care îi cunoşti.
Vrei de băutură? Să-ţi aducem o băutură.
Vin şi eu.
Ai o brichetă?
Mulţumesc.
Eşti în regulă?
Nu. Urăsc locul ăsta.
Îmi urăsc viaţa.
Şi eu l-am urât.
Şi eu am urât locul ăsta.
Dar, de ce nu pleci, omule?
Adică, ai putea să te duci la New York.
Pentru că nu pot să plec.
Ştii, părinţii mei locuiesc aici.
Familia, prietenii.
Oamenii mă cunosc.
Odată ce plec, totul...
ar fi foarte, foarte diferit.
Ştii cum a murit fratele meu?
Da...
Da, eram seniori.
Îmi amintesc foarte bine.
Este...
Era un cretin.
Adică, un cretin absolut.
Dar...
Nu ştiu.
Şi...
a murit, iar mama nici măcar nu mai suportă să mă vadă.
Cu adevărat.
Văd asta pe faţa ei de fiecare dată când intru în cameră.
Aşa că...
Îmi pare rău.
Asta este groaznic.
Ce naiba, tipule?
Nu sunt gay.
Nu, dar eşti foarte drăguţ.
Ce este în neregulă cu tine?
Încercam naibii să vorbesc cu tine.
Uite, eu doar... eu... noi vorbeam. Îmi pare rău.
Vorbeam cu tine.
Îmi pare rău.
- Ce naiba, Matt? - Să plecăm mâine.
De ce? Credeam că ai spus că peste o săptămână sau aşa ceva.
Trebuie să plec de aici.
Trebuie să plec naibii din oraşul ăsta.
- Vii sau nu? - Da. Da.
- Bine. - Dar nu mâine.
Adică, tipule, am nevoie de ceva timp să fac rost de bani.
Nu vreau să merg acolo fără nimic.
De cât timp ai nevoie?
Nu ştiu.
Dar nu acum.
Bine.
2003, cred...
Vreau să spun.
Aşa că, da, nouă ani.
Rahat, tatăl meu ar putea face asta în două luni.
Ei vor să o facă singuri.
Este ceva de genul...
vârstei medii,
ceva de genul... "Să fac ceva cu mâinile mele".
Da?
- Ei bine, nu fac asta. - Ştiu.
Ştiu.
Este foarte jenant.
Este precum... cât de greu poate să fie...
să mergi mai departe şi...
Leigh.
Am vrut să mă asigur că nu sunteţi ratoni.
Nu. Eşti încă trează din cauza mea?
Am început extinderea casei când ai plecat la colegiu.
Ştii, eu l-am pus pe tatăl tău să o facă.
L-am pus să se ducă la "Home Depot".
L-am pus să facă planurile cu mine...
Ca să avem...
ceva împreună.
Ştii cum s-a sfârşit.
Dar nu este amuzant, Leigh.
Şi nu este a ta...
nu este a ta ca să-ţi fie jenă.
Eu...
Vreau să te muţi. Acum.
Vorbeşti serios?
Mamă, îmi pare rău că am spus asta despre construcţie...
Te-ai gândit vreodată...
că poate şi eu lucrez la viaţa mea?
Nu putem face asta amândouă în acelaşi timp?
Asta faci tu?
Da.
Ştii, am voie...
Am voie să fiu confuză...
şi să greşesc din când în când.
Bine? Nu am mai făcut niciodată asta până acum. Bine? Niciodată.
Lasă-mă să-ţi spun ceva. Întotdeauna am fost 100%...
Tatăl tău ar fi foarte fericit...
să te ţină bebeluş pentru totdeauna.
Dar pentru mama este diferit.
Ştiu că încă nu ştii ce înseamnă asta, dar...
Ştii că ai fost eclipsa solară a vieţii mele?
Asta am vrut.
Ţi-am urmărit fiecare răsuflare...
până... ei bine, până de curând.
- Şi nu... nu pot... - Eu nu...
Nu mă pot întoarce în timp cu tine.
- Nu îţi cer asta. - Trebuie să pleci.
Nu, nu, nu. Nu.
Scumpo, o să vorbesc cu mama ta şi o să rezolvăm asta. Bine?
Nu poţi, tată.
- Leigh? - Plec acum.
Moose! Moose!
Bună.
Putem să intrăm?
Hei.
Aşadar, Matt a plecat în Vermont.
Deja?
Aşa cred.
Maşina lui nu mai este.
Mama lui spune că a plecat ieri dimineaţă...
şi nu s-a mai întors.
De ce a plecat fără tine?
Când eram pe câmp, i-am spus că vreau mai mult timp.
Ştii, aşa că... Nu ştiu.
Poate că o să îi fie mai bine acolo.
Ştii? Să primească slujbe.
- Da. Da. - Da.
Jay.
- Dumnezeule. - Îmi pare rău.
Bună.
Noutăţi: Timpul se deplasează într-o singură direcţie.
- Bine? - John...
Nu mai eşti copil, Mel, bine?
Ai 30 de ani. Şi avem un plan. Bine?
- Aşa că nu te mai prosti. - Nu mă prostesc.
- Da, sigur. - Sunt doar liberă...
Ce, ce? Cum eşti?
- Eşti liberă? - Îmi pare rău. Sunt fără griji.
- Da... - Şi este normal.
Este normal, John... la cei de vârsta asta.
- Te simţi... - Da.
Nostalgic, cred, şi îţi este greu să faci...
Haide... asta este o prostie afurisită, bine?
Mie nu. Eu nu. Bine?
Ştii din vina cui este asta? Din vina lui Leigh. Bine?
Îi este frică de viaţa ei, aşa că vine acasă în fugă,
iar voi două începeţi să vă purtaţi ca două adolescente afurisite.
- Asta n-are nicio legătură cu Leigh. - Ba da, are, la naiba!
- Mă iubeşti? - Da, desigur că te iubesc.
Bine, vrei să ne întemeiem o familie?
Da.
Teoretic, vreau.
Bine.
În regulă. Atunci să o facem.
Chiar aici, chiar acum.
Nu.
- Da. Nu. - Sunt supărată pe tine!
Ascultă-mă, bine?
Vreau să-mi promiţi că o să faci asta, bine?
Că noi doi o să facem asta împreună,
şi că nu o să... bei...
şi nici nu o să fumezi.
Fără droguri. O să trecem mai departe...
Ca doi oameni, ca doi oameni adulţi, bine?
Chiar acum, chiar aici.
Am nevoie doar de încă puţin timp.
- Nu, iubito. - Eu...
Te rog.
Îmi pare rău.
Bine.
Rahat.
- Ce? - Pisica lui Leigh...
A fugit de acasă de la Jay.
Ei bine, evident nu poţi aduce o pisică în casa unui străin.
- Se sperie. - Ei bine, ea este acolo cu el.
Cum adică era acolo cu el?
Nu era acolo când s-a întâmplat. Probabil era la piscină.
Ea nu... nu stă acasă la Jason.
Todd?
Todd, nu te uita la mine. Dumnezeule.
Ai permis să se întâmple asta?
Ce este în neregulă cu tine?
Aş vrea să înceteze toţi să-mi mai spună asta.
Dumnezeule.
Ai vreo idee cât de mult m-ai rănit, Mel?
Eu... nici măcar nu pot...
Asta nu are nicio legătură cu mine.
Ce s-a întâmplat?
Ce naiba? Ce naiba e în neregulă cu tine?
Hei, fără împingeri la piscină.
Jason, unde este tatăl tău? Trebuie să vorbesc cu el.
- Aşteaptă, aşteaptă. Mel, ce se petrece? - Nu, Leigh.
Bine... bine, aşteaptă. Doar...
Aşteaptă. Aşteaptă. Aşteaptă!
- Nu! M-ai minţit. - Opreşte-te, Mel.
- Nu am făcut asta. Nu, nu am făcut-o. Eu... - Unde este tatăl tău?
- Mel, opreşte-te. - Nu.
Du-te naibii că m-ai pus în poziţia asta.
- Te rog. - Leigh, este un copil!
De ce a trebuit să te întorci acasă?
Te-ai întors acasă şi ai distrus totul.
Nu am făcut asta. Totul era deja distrus.
Iar lucrurile nu sunt distruse.
O să îi spun că ai fost cu noi, că ai băut şi restul.
Dumnezeule.
- Mel... - Nu.
Ştii ceva? Cred că nu ai vrut să mă laşi să mă adun.
Ştii, pentru că asta făceai tu întotdeauna, iar eu eram o aiurită, aşa că...
- Ce? Asta nu e adevărat. Nu e adevărat. - Felicitări.
- Aşa nu este... - Îmi pare foarte rău, Jason.
Jason, serios, îmi pare foarte rău.
De ce? Sunt bine.
Adică, nu mă violează, sau ceva de genul ăsta.
Dumnezeule.
- Dumnezeule. - O să îmi pierd slujba.
- O să trebuiască să demisionez. - Nu.
Ba da, pentru că aşa este corect.
Eşti prietena mea, şi te-am lăsat să mă implici în rahatul ăsta.
Te rog, Mel. Mel, te rog.
Te rog, nu poţi...
Nu poţi... Te rog, nu poţi să spui.
- Nu pot... - Te rog.
Să spun, Leigh?
Leigh, eşti adult.
Maturizează-te.
O să rezolv eu asta.
Şi să vă ia naiba pe amândoi.
Mel!
La naiba.
Plec.
Moose?
Moose.
Moosey!
- Moosey! - Moose!
Moose.
Moose?
Moose!
Moose.
Nu, nu, nu, nu.
Nu te uita. Nu te uita.
- Nu, nu. Nu, nu. Nu, nu. - Aşteaptă. Aşteaptă. Aşteaptă.
Nu face asta, nu face asta, nu face asta.
- Trebuie să-l dăm jos. - Bine.
Bine. Nu te uită. Nu te uita. Nu te uita.
Aşteaptă. Nu, el... nu, el...
Nu te uita, nu te uita.
- Trebuie să-l dăm jos. - Bine. Bine. Bine.
- Dă-l jos. - Bine.
Bine. Bine.
Bine.
O să te duc... o să mergem să îi spunem tatălui tău.
- Este în Vermont. - Da, o să mergem să-i spunem tatălui tău?
Sprijină-te pe mine, pentru că o să te duc eu.
- Te duc eu, bine? - Bine. Bine.
- Bine. - Haide.
Haide.
Cine o să-i spună mamei lui?
Este a doua oară...
când un poliţist trebuie să vină să-i spună că fiul ei este mort.
Este în regulă. Este în regulă. O să o fac eu.
O să îi spun eu.
În regulă.
O să fac eu asta.
- Dnă Graff? - Da?
Numele meu este Leigh.
Sunt salvamar şi...
Trebuie să vorbesc cu dumneavoastră.
Îmi pare rău.
Dle Paciorek?
Îmi pare rău.
Aşteaptă un minut.
Nu am avut ocazia să-mi cer scuze personal.
Nu este necesar.
Ei bine, îmi doresc să fi acţionat în baza suspiciunilor mele...
şi să-ţi fi protejat fiul mai bine.
De ce să-l protejezi? De sex?
Şi nu spun că asta chiar s-a întâmplat oficial.
Sigur. Nu.
Ştiu că tu nu... nu vrei să spui asta,
dar şcoala ar vrea să-l ajute pe Jason şi...
Orice putem face... ştii că vrea să renunţe la şcoală.
Uite, Jason a trecut deja prin multe în viaţă.
Probleme adevărate. Mă înţelegi?
Chestia asta cu salvamarul...
se întâmplă.
Continuă să mergi sau mori.
Înţelegi?
Trebuie să plec.
În regulă.
Bine.
Ce cauţi aici?
Vreau doar să vorbim.
Aşadar... ce s-a întâmplat?
Leigh se duce...
"în jos pe râu"?
Sau "în sus pe râu", oricum spun ei.
- Nu este amuzant, John. - Ştiu.
- Nu, nu se duce.
Jason şi tatăl său refuză să spună nume,
iar... directorul Holley nu vrea să-mi accepte demisia.
Bine.
Asta este bine.
Da?
Da.
Chiar crezi că aş putea fi o mamă?
Pentru că eu nu ştiu.
Eşti puţin... fără control.
Da.
Şi o perversă, nu-i aşa?
Adică, nu precum Leigh, dar ştii ce vreau să spun. Nu-i aşa?
Da, Mel, cred asta.
Evident.
- John... - Haide.
Intră.
Toate hainele tale de dans şi de antrenament sunt în debara.
Computerul ăsta chiar funcţionează.
Şi am conectat imprimanta, ţi-am făcut o adresă de e-mail...
dancemamas@gmail.
Parola este "outofmyhouse", un singur cuvânt.
Te iubesc foarte mult.
Şi eu te iubesc, mamă.
Da, deşi merg prin valea umbrelor şi a morţii,
nu mă voi teme de rău, pentru că Tu eşti cu mine.
Nuiaua Ta şi bastonul Ta mă alină.
Îmi pregăteşti o masă...
Al cui este costumul ăsta?
Al mamei.
Îmi pare rău.
Ştiu.
Pleci.
Mă întorc în oraş.
Todd o să locuiască cu mine până când îşi găseşte o locuinţă.
O să caut o altă slujbă.
La "New York Times".
O să mă ocup de subiectul educaţie.
Îţi aminteşti articolul "The Tiger în the Apartment"?
Am câştigat un premiu de jurnalistică.
Sunt 1.000 de dolari.
Ce... Nu, nu pot... Nu pot să-i primesc.
Trebuie să-i primeşti. Te rog?
Te rog.
Ca să poţi pleca...
Şi să te duci în Vermont.
De ce faci asta pentru mine?
Pentru că ştii cine eşti...
Şi de ce ai nevoie.
Cu adevărat.
Şi o să fii în regulă.
O să fii în regulă, crede-mă.
Crede-mă.
Trebuie să plec.
Subtitrarea: LionKing09/Avocatul31 Subtitrari-noi Team
Sincronizarea: Subtitrari-noi Team
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania