- Dra Caruso? - Leda. Da.
Bună ziua! Bine ai venit!
Mulțumesc.
- Drumul a fost lejer? - Da.
Cred că era un blocaj pe National Road, după Corinth.
Aștepți de mult?
E în regulă.
- Scuze, am plecat târziu. - Nu, dă-mi voie!
- Sunt pe jumătate pline cu cărți. - Da.
E casa ta?
Nu, am grijă de ea. De 30 de ani.
- Uau! - Și de alte câteva case de pe insulă.
Cele foarte mari.
Poftim cheia!
Fă-te comodă, eu le aduc pe celelalte.
Mulțumesc.
Poftim! Asta e tot.
Pornesc aerul condiționat în dormitor.
Nu, prefer aerul curat.
Stai să fac un pic de răcoare.
Poți să-l oprești mai târziu.
Micul dejun e asigurat la barul de la parter.
Micul dejun într-un bar.
Farul.
- N-o să fie așa mereu. - Bine.
Ești...
Scrii cărți?
Sau ești profesoară?
Profesoară universitară.
Înțeleg.
- Să-ți dau un bacșiș? - Nu, te rog.
Bine ai venit la Kyopeli!
Mulțumesc.
- Să-mi spui dacă te pot ajuta cu ceva. - Mulțumesc.
Scuzați-mă! Aveți nevoie de ajutor?
Stați la soare. Pot să vă mut șezlongul, dacă vreți.
Da. Stau la soare.
Să vă mut șezlongul sub umbrelă?
Da.
Lucrez la cabana de pe plajă...
Nu, dați-mi voie!
Așa.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
Chemați-mă dacă aveți nevoie de ceva.
Eu sunt Will.
Avem un automat Nespresso și înghețată.
- Mulțumesc, Will. - Cu plăcere.
- Will? - Da?
Ce fel de înghețată ai?
Hei...
Atenție!
Potoliți-vă!
E un om aici!
- Scuze. - Îmi iei înghețată?
- E tocmai acolo. - Nu-i treaba mea.
Doamne!
Ba e treaba ta!
- Deci... - Vrei înghețată?
Le-am spus că le luăm azi. Deunăzi nu aveați.
- Vezi înghețata aia? Așa să fie. - Înghețata aia. Bine.
Dar și înghețată-curcubeu. Aveți?
- Da. - Ți-am zis eu!
Aveți nevoie de ceva? Bine.
Nici nu te-ai dus. Nici...
De ce au murit dinozaurii înaintea noastră?
Mergem să ne ștergem?
Nina.
Nina, trebuie s-o îmbraci, îi e frig.
Halatul ăla.
Pune ceva pe ea!
Vezi? Așa-i mai bine.
Crezi că o să primesc vreodată păpușa?
Doamne!
Imbecilule!
Du-te în mă-ta! Jegosule!
Mamă, mai vrei?
Da, mai vreau.
Neni, mai vrei?
- Cred că Neni mai vrea. - Da, te rog!
- Will? - Da?
Da?
- Îmi dai un pahar de apă? - Da, imediat.
Să nu se rupă! Curăț-o ca un șarpe.
Asta e rotundă.
Cred că plouă...
- Îl ținem într-o cușcă? - Nu e drăguț?
- E foarte bine. - Nu?
- Știi ce ar trebui să facem? - Ce?
Să-i lipim ochi pe față
și să-l băgăm într-o cușcă pe care s-o decorăm.
- Poftim! - Mulțumesc.
- E în regulă? - Da.
- Să-mi spuneți dacă mai doriți ceva. - Mersi.
Martha, scumpo!
Chiar voiam să te sun. Tocmai m-am întors de pe plajă.
Ce s-a stricat?
De ce te-ai dus la o necunoscută?
Nu e stricat.
Dar se usucă dacă-l vopsești foarte des.
Eu pun uneori o linguriță de ulei de măsline.
Tatăl tău știe pe cineva?
Sunt în vacanță. Am în față cel mai...
Bine.
Și eu te iubesc.
Pa!
Duceți-vă la ultima umbrelă. Mulțumesc.
O să vă aducă sucuri. Mulțumesc mult.
Trebuia s-o faci din timp. Și ea trebuie să se mute.
- Nu vă deranjează, nu? - Ba da, stau bine aici.
Facem schimb de locuri, ca familia mea să stea laolaltă.
Înțeleg, dar nu vreau să mă mut.
Ce mare lucru e?
Ne faceți o favoare acum, vă facem și noi una mâine.
Nu, mulțumesc.
Javră!
Sincer, nu știu ce să spun.
Trebuie doar să vă mutați un pic mai încolo.
- Cretina... - Ajunge!
Îmi pare rău.
Te-am băgat la regim, iar tu mănânci tort.
- Vrei o felie de tort? - Mulțumesc. Nu.
Scuze pentru mai devreme.
E ziua mea.
- La mulți ani! - Mulțumesc.
- Câți ani faci? - Am 42 de ani.
Ai o burtă foarte frumoasă.
E fetiță. Știi cum e...
- Cât mai durează? - Două luni.
Cumnata mea a rămas gravidă imediat.
Mie mi-a luat opt ani.
Copiii vin la momentul potrivit.
- La mulți ani! - De unde ești?
Din Cambridge, de lângă Boston.
Nu, de unde se trag ai tăi?
- De unde se trag ai mei? - Da.
Din Leeds. Din Shipley, de fapt.
- Elegant! - Nu e elegant.
Credeam că ești din Queens. Jur!
Nu din cauza accentului, dar ai ceva...
Noi de acolo suntem,
dar avem rude în orașul ăsta de 300 de ani.
Nu ai copii?
Ba da, am două fiice.
Unde sunt?
Ce vârste au?
Bianca are 25 de ani, Martha are 23.
Nu!
Ești prea tânără. Cred că ai început devreme.
Am 48 de ani.
La naiba! Nu.
Arăți fantastic!
Discutam mai devreme că n-ai cum să ai mai mult de 40.
Ești norocoasă.
- Cum te cheamă? - Leda.
- Neda? - Leda.
Leda. Și mai cum?
Caruso.
Caruso din Queens.
Eu sunt Callie. Callisto.
Înseamnă cea mai frumoasă.
Nu iei nici măcar o înghițitură?
Cum poți să ai tort și să nu mănânci?
- E bun, nu? - Foarte bun.
Da.
Și mie îmi pare rău pentru mai devreme. Eram puțin agitată.
Soarele mai are efectul ăsta.
Poate și din cauză că ești departe de fetele tale.
Da. O să vezi.
Copiii sunt o răspundere copleșitoare.
La mulți ani!
- Bună! - Lyle. De la etaj.
- Da, sigur. - Mă bucur că ai ajuns aici.
- Nu e așa rău, nu? - Nu.
- Sper că nu te-am deranjat. - Nu.
Ce bei?
Nu-i nevoie, încă mai am jumătate.
E plăcut să ai un asemenea local la parter.
Mai ales când ești singur.
- Ca să nu mănânci fasole la conservă. - Sau fructe putrezite.
- Uneori uit să mănânc. - Asta nu e bine.
Te-am văzut azi pe plajă. La ziua lui Callie.
Nu eram la petrecere. Nu te-am văzut.
Eu te-am văzut.
- Ai reușit să te instalezi? - Da, e grozav. Mulțumesc.
- Totul e în regulă în apartament? - Da, e super. Mulțumesc.
Ai găsit telecomanda ventilatorului?
Nu, prefer să trag de fir ca să-l pornesc.
- Ventilatorul. - Tragi...
Tragi de fir?
- Apartamentul e grozav. - E frumos.
Foarte luminos și alb.
- Parcă ai fi pe vapor. - Da.
- Nu, plătesc eu. - Nu e nevoie.
- Insist. - Mulțumesc.
Să-mi spui dacă pot să te ajut cu ceva.
Bine. Mulțumesc.
Pot să-mi termin cina acum, Lyle?
Sigur.
- Da. - Bine.
Scuze.
La naiba!
Fă ce vrei! Vrei să ai grijă de copilul tău?
Vrei să te întorci, mă vrei. Vrei curul ăsta?
Ce? Ești un mizerabil.
Eu sunt mizerabil?
Du-te în mă-ta!
Elena?
Elena!
Elena?
Lena.
Elena!
Bianca?
Bianca!
Elena!
Mai încolo, bine?
Elena!
Lena!
E pistolul nostru cu apă.
E în regulă, poartă pălăria ta mare. O s-o găsim.
Bianca!
- Bianca! - Vino încoace!
Bianca!
Bia...
Bianca!
Hei!
M-am pierdut de mama.
Te ajut eu s-o găsești. Vino!
Elena!
Doamne!
Dumnezeule!
Dă-mi-o!
Mamă!
Voiam să îți mulțumesc.
Da, a fost înfricoșător.
Credeam că o să mor.
Da.
Slavă Domnului că ai fost aici!
Uneori e mai ușor pentru străini în asemenea situații.
Da, înnebunisem, nici nu mai vedeam bine.
Se pot întâmpla atâtea grozăvii!
Oamenii sunt nebuni.
Doamne!
Ce ai pățit la spate?
- M-a lovit un con, pe cărare. - Un con?
Arată groaznic. Te-ai dat cu ceva?
Nu.
Am eu ceva.
E foarte bun. Stai puțin!
- Îmi place costumul tău de baie. - Mulțumesc.
Nu se liniștește?
Da...
Mami!
- Încetează! - A fost o zi ciudată.
Am găsit-o, apoi și-a pierdut
păpușa.
Aveam o păpușă la fel. Îi spuneam Mina.
- Nina? - Mina.
Sau Mini-Mama, cum îi spunea mama.
O s-o găsiți.
- Da. - Vrei o jucărie?
- Cum e? - E bine, mulțumesc. E rece.
Da, e fantastic. O să te simți mult mai bine.
Până diseară o să te simți excelent.
- Bine? - Mulțumesc.
Hai să găsim păpușa! Nu-i mai suport urletele.
Pe mâine!
Mamă!
- Pa! - Pa!
Am un cadou special pentru tine.
Deschide ochii!
A fost păpușa mamei când era mică.
- Cum o cheamă? - Mina.
Mami?
- Mă îmbrățișezi? - Da.
Am să-ți dau un medicament,
fiindcă așa o ai unghii frumoase.
Da.
E un dezastru. Și n-o să te faci bine.
Închid ochii câteva secunde. Bine?
Bine.
Vezi ce culoare au ochii mei?
- Căprui? - Nu.
Sunt roșii.
- Vezi? - Da.
Trebuie să te perii.
Futu-i! Au!
Bianca, nu!
Au!
- Ai spus că ne jucăm. - Nu pot s-o las să plângă.
Îți mai dau trei secunde să te întorci.
Trei, doi, unu.
Poftim! Joacă-te cu Mini-Mama.
Poți s-o perii.
- Mamă, vino! - Mă întorc în două secunde.
Bianca?
Bianca!
Bianca, vino! La masă!
Pare în regulă.
Mă ignori?
Te-am chemat de atâtea ori la cină!
Bianca?
Pe ce stai? Bianca!
Ridică-te!
Nu-ți place?
Ți-am dat-o crezând că o să ai grijă de ea.
Ești foarte nepăsătoare.
E păpușa mea, nu poți să te porți urât cu ea.
Nu, e a mea.
E distrusă.
- Bună! - Bună!
- Ați evitat ploaia. - Da, a fost rău de tot?
Da, o nebunie.
Toată lumea a intrat în cafenea și s-a aglomerat prea tare.
Au început să zboare umbrele, cărți, prosoape...
- Toată lumea s-a speriat. - Doamne...
Și fetița aceea, Elena, plângea întruna.
Da, și-a pierdut păpușa.
Îmi plac furtunile.
V-ar fi stricat cărțile.
- Ale tale s-au udat? - Da.
Ce studiezi?
- Economie. - În greacă?
Nu, sunt student la Dublin,
aici lucrez vara.
Da, sunt un pic în urmă cu facultatea.
Am pierdut mult timp.
- Da. - Câți ani ai?
- Douăzeci și patru. - Fix între fiicele mele.
Sunteți profesoară.
Răspunsul corect e: "Pare distractiv."
- Ce? - E o glumă porcoasă.
Un sendviș cu Will.
Da, predau literatură comparată. Literatură italiană, de fapt.
- Bine. - Dar acum chiulesc.
Da, literatură comparată.
Da.
- Am văzut că știți multe limbi. - Nu știu niciuna foarte bine.
Și eu am pierdut mult timp.
Vrei să iei cina cu mine?
Întâi, să fac un duș și să mă schimb...
Nu, e bine așa.
- N-am portofelul. - Te invit eu. Hai!
Bine.
Ce amuzant!
Vassili e soțul lui Callie.
Credeam că e căsătorit cu femeia solidă și mai în vârstă.
- Haide... - Ce?
E grasă.
Nu, e mătușa lui Callie.
- Lyle, care are grijă de apartament. - Lucrează pentru ei.
- Și soțul Ninei... - Toni.
- Toni? - Da.
Vine în weekenduri.
Are afaceri în Kalamata.
- Sună dubios. - Da.
Închiriază toți o vilă imensă, pe dealuri.
E roz.
- Roz? - Da.
O închiriază pe aceeași anual.
Parcă vorbim despre un film într-o limbă necunoscută.
- Vă uitați la filme în limbi necunoscute? - Da.
- Fără subtitrare? - Da.
Spuneați că aveți copii de vârsta mea?
Da, 25 și 23 de ani. Bianca și Martha.
Seamănă cu dv.?
E greu de spus, sinceră să fiu. Probabil.
Pentru că sunteți frumoasă.
Ești un băiat isteț.
Mama era foarte frumoasă.
Când eram de vârsta Marthei, am simțit că nu mi-a oferit frumusețea ei.
Parcă atunci când m-a creat, s-a distanțat,
ca atunci când împingi o farfurie cu mâncare dezgustătoare.
Dar Bianca și Martha... E ciudat.
Mi se par interesante asemănările secrete.
Știi?
Ce o face pe Bianca seducătoare și pe Martha nu. Și reciproc.
Ele dau vina pe mine.
Când eram mai tânără, aveam sâni mici.
Imediat ce am născut, au crescut.
Bianca are sâni mari, iar ai Marthei sunt minusculi, ca de băiețel.
Nu-și dă seama cât de frumoasă e.
Poartă sutien cu bureți, iar asta o umilește.
Crede că i-am dat Biancăi tot ce aveam mai bun.
Se simte furată.
O înțeleg. Și...
Cu mult timp în urmă, m-am gândit
oarecum în glumă să-mi pun implanturi.
Dar apar din senin. Ce valoare au?
Înțelegi?
Dar Bianca e complet diferită.
Ea nu s-ar simți niciodată lipsită de ceva.
Mi-a furat toate abilitățile secrete.
Ea mi-a spus că sunt pretențioasă când curăț fructe.
Nu-mi place când se rupe coaja.
Îmi place când e o singură... Cum se cheamă?
- Fâșie... - Fâșie.
- Da, sunt foarte crispată. - Da.
Nu știam asta despre mine.
Sigur, înțeleg.
Dar de ce le-au programat atât de aproape?
Iubito...
- E duminică. E rândul tău. - A sunat de la Columbia.
Lucrez.
Mă sufoc.
- Poți să mă pupi aici? - Da, stai jos.
- Mamă, poți să mă pupi aici? - Stai jos!
De ce ai făcut asta?
Voiam s-o curăț ca un șarpe, cum faci de obicei.
Poți să mă pupi?
Mă doare foarte tare.
Mamă!
Pupă aici!
Te rog.
Nu pot să vă las singure nici un minut.
E o poezie foarte frumoasă a Maríei Guerra.
"Haciendo serpentinas"?
Nu.
Ai citit "Leda și lebăda"?
Nu.
Bine. Asta e în engleză.
- Bine. - Și e tiza mea.
"Centrul nu poate ține..." E altă poezie de Yeats.
Mama amețea rău.
De fiecare dată când se ridica.
Spunea că s-a ridicat prea repede.
Biete făpturi ieșite din mine!
Ce îmi place cel mai mult la ele îmi e complet străin.
Așa că nu-mi asum răspunderea.
- Te-am plictisit? - Nu.
Nina e foarte frumoasă.
Da.
Sper să găsească păpușa.
Erau înnebuniți...
A trebuit să caut pe toată plaja.
O s-o găsească.
Ce-ați făcut ieri a fost fantastic.
Când n-ați vrut să vă mutați umbrela.
- Dar nu mai faceți așa ceva. - De ce?
Pentru că sunt oameni răi.
Uneori mă tem că nu pot să am grijă de ele.
Dacă leșin când sunt cu ele, iar tu ești în Arizona?
O să te descurci.
Îți promit.
Normal că poți să ai grijă de ele.
O să iau rochia, pantofii și șosetele.
Și las... Nu.
De fapt, iau și haina. Mulțumesc.
Leda.
- Bună! - Bună!
- Ce faci? - Bine.
Ai nepoți?
Nu.
Ai folosit unguentul de la mine?
Pentru spate. Da, e mult mai bine.
- Mulțumesc. - Ce bine!
Scumpo, ți-ai găsit păpușa?
- Doamne! - Elena, nu face asta!
- Scuze! - Nu-i nimic.
E foarte obosită.
Spune-i doamnei cum o să mergem
s-o găsim pe Neni mâine, când nu plouă. Bine?
Și azi o să luăm o păpușă pentru fetițe mari.
Pentru că ești fetița mea mare.
Să dea cancerul în cine a luat-o!
Haide... Sunt copilării.
Le place o jucărie și o iau.
Nu, copiii lui Arruno nu sunt așa.
Mama lor e o jigodie.
Am vorbit cu Toni, copiii n-au luat nimic.
- Minte. - Nu spune asta.
- Ăsta e adevărul. - Nu spune asta!
A îndurat destule.
A făcut febră, nu respiră bine noaptea.
Îi trebuie un șervețel. Suntem furioși.
- Ai un șervețel la tine? - Nu, îmi pare rău.
Ce temperatură a avut?
Cam 37,5. N-are nimic.
Vrei să te lase mama jos un pic?
Hai! Elena, lasă-mă să te dau jos.
Termină!
Ajunge! Nu te mai purta așa! Lasă-mă...
Futu-i!
Mă scoate din minți.
Fiindcă tăticul e plecat, nu? Tăticul e plecat și tu te răzbuni pe mine.
Hai la mătușa!
Așa, fetița mea mare!
- Fetița mea mare! - Să respir și eu un pic.
Uneori nu mai rezist.
- Știu. - Bine?
Da, tot ce vrei. Arată-i mamei.
Arată-le mamei și doamnei cât de cuminte ești.
Poftim!
E în regulă.
Ne chinuiesc mult, nu?
- Spuneai că e prima sarcină. - Da.
Cum erau fiicele tale când erau mici?
Erau ca făptura asta încăpățânată?
Sincer, nu-mi prea amintesc.
Nu poți să uiți cum erau copiii tăi.
Spui asta din experiență?
Voiam să știu dacă fiicele tale ți-au făcut probleme când erau mici.
Nu-mi amintesc.
- Ești bine? - Nu-și amintește.
Eram foarte obosită.
Scuzați-mă!
Scuze. Nu-i cumpăra altă păpușă, n-o să conteze.
O s-o găsiți.
Mamă, cum se scrie "vulcan"?
Mamă, așa se scrie "vulcan"?
- Cum... - Nu face asta!
Să nu mai faci niciodată așa ceva!
Ascultă! Să nu mai îndrăznești!
Nu dai în mama.
Niciodată. Ai înțeles?
- Pot... - Afară!
- Nu! - Afară!
- Lasă-mă! - Vreau și eu un sfert de oră.
Jos!
Nu...
Nu vreau să te văd în clipa asta!
Mamă!
Doamne!
- Îmi place să te fut în pizda udă. - Da.
- Ce bună ești! - Pula ta mă deschide.
Futu-i!
Nu e sculată?
Ba da, oarecum.
Iubito...
Nu-i nimic.
Trebuie să mă duc la baie.
Când te întorci, te fac să-ți dai drumul.
Nina!
Judy Garland era genială.
Unde naiba ține dr. Williams cafeaua?
Sau ea bea doar ceai verde?
N-ai băut unul în Great Barrington?
- Du-te în mă-ta! - Iubito, gustă!
- Gustă unul. - Nu vreau.
- Ia unul! - Nu vreau.
Mami, te-am găsit!
Doamne, sunteți fleașcă!
Am văzut vrăbii și prigori.
Martha, e casa profesorului lui tati. Descălțați-vă!
Descălțați-vă! Trebuie să aveți grijă în casa asta.
- Mi-e foame. - Tati vă mănâncă gustările.
Ai spus că facem clătite, să iasă soarele.
De ce le-ai mâncat?
O să facem, promit!
La ce te uiți? O îmbrățișare!
Doamne!
Drumeți.
- Drumeți! - Drumeți. Stai acolo!
Cred că merg pe traseul Catamount.
Ce sunt drumeții?
Pe bune?
- Doar un pic. N-au mâncare. - Nu suntem în 1985.
- Ce te-a apucat? Sunt fleașcă. - Nu-i aduce în casă!
Pare că mergeți de ceva vreme.
Da. Din aprilie.
- Incredibil! - Grazie.
- Câți ani ai? - Patruzeci și doi.
Doamne!
Viața e complet diferită fără copii.
Am copii.
Am trei copii.
Au 12, nouă și șapte ani.
Sunt la Londra, cu mama lor.
Ați fugit împreună?
- Așa se pare. - Da.
Suntem constrânși să facem atâtea prostii!
Încă din copilărie.
- Constrânși? - Da.
Ce ni s-a întâmplat nouă e singurul lucru
din viața mea care are logică.
Brava!
Italiana ta sună excelent.
Foarte feminin.
Leda e expertă în literatura italiană modernă.
Doamne, Joe!
Am studiat traducerea.
Și literatura comparată.
La ce lucrezi?
Abia mai apuc să lucrez.
- Lucrează la o traducere a lui Yeats. - Yeats?
- Nu. - În italiană? Asta e...
Ca ciocolata peste ciocolată.
Ce-i asta?
- Nu știu. - E Auden.
"Fiorul aripii strâmbe Coboară prin trupul meu"
E ridicol.
E ceva ce le-am învățat eu.
Din "Criza".
E gluma noastră.
Più bello.
Brava!
Mulțumesc.
Ciao!
Îmi dai să citesc ceva al tău?
- Ceva al meu? - Ceva scris de tine.
Sigur că da.
Ce fac fiicele lui?
Sunt bine?
Nu sunt fiice.
Sunt băieți.
- Nu-i da și ei. - De ce?
DISPĂRUTĂ - O FETIȚĂ SUFERĂ DUPĂ EA
RECOMPENSĂ
Doamne!
Micuțo...
- Cine e? - Lyle.
Am folosit cheia mea la intrare.
- N-am vrut să te deranjez. - Nu-i nimic.
Am văzut o mașină și am zis: "S-a și întors de la plajă."
Da.
Nu vreau să te deranjez,
dar, dacă-ți place caracatița, asta înota acum o oră.
Caracatiță.
Chtapodi.
- Vorbești grecește. - Un pic. Sunt aici de multă vreme.
- Vrei să intri? - Bine.
- Ai luat cina? - Nu am mâncat nici de prânz.
E aproape ora 17:00.
E atât de proaspătă, că se poate mânca și crudă.
Cred că mi-ar fi scârbă. Sau a fost o glumă murdară?
Scuze.
- Dar prăjită? - Nu știu s-o curăț.
Am curățat-o. E gata în două minute.
Bine.
Când am ajuns aici,
prindeai caracatițe pe stânci cu mâna goală.
Le atârnam pe sforile de rufe, cum fac bătrânele.
Noroc!
Socrul meu spunea că a fost o vreme când puteai să mergi
de la Martha's Vineyard la Nantucket pe spatele balenelor.
Ești căsătorit?
Nu mai sunt din anii '80.
Ai o lămâie?
Copiii tăi trebuie să fi fost încântați de caracatițe.
E frumos să crești așa.
Au crescut cu mama lor, în Philadelphia.
Fiul meu cel mare e mai mare decât tine.
Nu prea cred. Sunt bătrână.
Cum adică? Ai cel mult 40 de ani.
Patruzeci și doi?
Patruzeci și trei?
Patruzeci și patru?
Patruzeci și cinci?
Patruzeci și șase?
Patruzeci și șapte?
Patruzeci și opt, Lyle.
Am doi copii adulți, fete de 25 și 23 de ani.
Martha își făcea griji pentru mine.
Biata de ea! Avea grijă să mănânc, să nu mor în somn. Ca o mămică.
Bianca e ca tatăl ei.
Simțeam că vrea să mă schimbe.
De parcă răutatea ei era spre binele meu.
Fiul meu cel mare are 50 de ani.
De fapt, 51.
Am câștigat.
Am trei nepoți.
Sunt așa moi când sunt mici! Cu trupurile micuțe...
- Copiii tăi sunt pe insulă? - Nu.
Leonard Cohen venea aici de pe Hydra.
Compuneam împreună. Le-a plăcut când le-am povestit asta.
Nu melodii adevărate. Ne prosteam. Le-a plăcut.
Știi crustaceele alea, uni?
Nu? Arici de mare.
Violeți, cu carapace superbe.
Îi umpleam cu vată și îi trimiteam în Philly de ziua lor.
O să caut și pentru fetele tale.
Pari un familist adevărat.
Da.
I-am învățat...
I-am învățat să înoate.
Mai puțin pe mezin.
Îmi pare rău. A fost... Sunt foarte rea.
Nu, dă-o în mă-sa!
Și eu sunt rău.
Ne potrivim.
- A sunat foarte frumos. Pentru ce beau? - Înseamnă "răutate".
"Cruzime."
Cred că te-ai simțit singur aici.
A fost o nebunie.
- Ți-e rău? - Nu.
Întinde-te un pic!
O să-ți treacă.
N-are ce să-mi treacă. Mi-e bine.
- Vrei cafea? - Nu, mulțumesc. Stai acolo!
Gata. Ți-a revenit culoarea în obraji.
Erai foarte palidă.
Da.
Pot să fumez?
Are apă în ea.
Vila roz.
Trebuie să răspund la telefon.
Dă-mi voie să răspund. Nu.
Alo!
Alo?
Mamă!
- Mamă, e profesorul Cole la telefon. - Poftim?
Profesorul Cole e la telefon.
- La telefon. - Profesorul Cole...
Nu sunt sigură că pot să-mi iau un bilet așa din scurt.
Doamne! Asta e...
Să pregătesc o lucrare sau...
Nu, e în regulă.
Mulțumesc pentru ocazia asta.
În regulă.
Bine.
Bine, mulțumesc.
O să-l vedem pe tati?
Am lăsat telefonul meu și pe al lui Joe,
de la școala Biancăi și de la creșa Marthei.
Și pe al pediatrului...
Martha e un pic răcită.
Nimic serios, dar trebuie să ia o linguriță de fructe de soc dimineața.
Și una din astea după aceea. Pentru că a fost cuminte.
I-am lăsat un umidificator lângă pat, poți să-l pornești noaptea.
Și iubește Ghepardul.
Dacă e supărată noaptea, îi dai Ghepardul.
Am lăsat și numărul mamei lui Joe,
iar eu o să sun seara, la cină, așa că... Mulțumesc.
Am lăsat și numărul mamei mele, dar ea e ultima soluție.
Am pregătit cina pentru miercuri, joi și vineri, le-am etichetat...
Am pus fasole neagră la înmuiat, dar n-am apucat... Gătești?
Am lăsat rețeta pe frigider. Nu vreau să se strice.
Bună...
Pot comanda vin în cameră?
Nu, doar un pahar.
Mulțumesc. De fapt, aveți șampanie?
Da. Nu, e în regulă.
Cât costă o sticlă? Sărbătoresc.
- Bună! - Bună, Leda!
Asta e lucrarea pe care o prezint.
Nu știu dacă e convingătoare.
Camus postulează
că pustietatea ontologică a universului
e în opoziție cu dorința intrinsec umană
de țel metafizic.
În consecință, e șocant că Teatrul absurdului, al lui Esslin...
Bourdieu...
Greșeala lui Bourdieu e că deseori uita prima parte a propriului nume.
Iartă-mă, Walter. Walter e sensibil. Unde e?
E groaznic.
Dar vreau să vă gândiți,
și promit că o să revin la Auden,
nu doar la ce e inefabil,
ci și de negândit.
Am fost foarte excitat de noile gânduri ale lui Ricœur
privind ospitalitatea lingvistică și...
Dar numele lui, Ricœur...
Ar trebui să accentuez a doua silabă,
pentru că vine din suflet.
Mărul...
Un obiect...
Citesc o lucrare senzațională a Ledei Caruso despre "Criza" lui Auden
și mi se pare că a anticipat
ideile lui Ricœur despre ospitalitatea lingvistică.
Pentru ea,
ospitalitatea înseamnă să reții atenția cuiva
chiar și într-o criză.
Cum spune Simone Weil:
"Atenția e cea mai rară și mai pură formă de generozitate."
Brusc, mi-a spus numele. Și era...
Era o nebunie.
Era... Nu, se referea la lucrarea despre Auden.
Spunea că...
Spunea că am anticipat lucrarea lui Ricœur despre traducere și...
Că am anticipat lucrarea lui Ricœur despre traducere
și... A fost
o nebunie.
Iar ochii lui Cole păreau...
S-a întors cu încetinitorul. Era turbat.
Leda Caruso a pătruns în mitologia intimă a lui Auden.
Slavă Domnului! Când cineva încearcă să suprime îndoiala,
se naște tirania.
Are varicelă?
Incredibil! Era puțin răcită. Are febră?
Asta nu e febră. Nu.
Nu i-am citit creațiile recente.
Au fost ideile mele.
Da. Dă-mi-o la telefon.
Bună, scumpo!
Bună! Te mănâncă?
Știu. Nu e plăcut.
Ți-a dat tata un DVD?
Să nu uiți că e un pic înfricoșător când...
Poți să aștepți o clipă?
Da, vin!
- Scuze de deranj. - Nicio problemă.
Am venit să te felicit pentru succesul din seara asta.
Mulțumesc.
Trebuie să termini lucrarea despre Yeats.
- E important să mai publici ceva. - Sigur că da.
Îi spun lui Hardy cum stăm.
Cina e în 20 de minute, în salon.
Ți-am păstrat un loc.
Doamne! Mulțumesc.
Bună! Scuze, cred că e mașina mea.
- Crezi că e mașina ta? - Da. E închiriată.
Scuză-ne.
- Lyle mi-a spus că închiriezi casa lui. - Da?
Profesorii au liber toată vara. Frumos!
E o vacanță de muncă.
Și pentru mine.
Mulțumesc că ne-ai ajutat cu Elena.
Și cu Nina. Uneori e derutată.
Sigur. Scuză-mă!
- Nu e mașina mea. - Nu.
Pa!
N-am realizat că ești aici.
- Mă bucur să te văd. - Și eu mă bucur.
Munca ta e excepțională.
Mulțumesc.
Excepțională.
Mulțumesc.
E un savant serios,
dar e incredibil să vezi așa ceva.
- Ce anume? - Păi...
Sunt curios ce tactică folosește pentru a-și manifesta iar interesul.
Scuză-mă!
Unde e chelnerul?
Șampanie, te rog.
Nu plânge! Nu!
Mi-au plăcut glumele despre numele lor.
- Ai părut mai uman. - Uman?
- Altfel, cum aș fi fost? - Un zeu.
Numele tău. Leda. E provocator.
Te gândești la poezia lui Yeats.
Foarte conceptuală. Te duce cu gândul la viol.
Doamne!
Sigur o știi pe de rost.
În italiană.
Senzațională fată!
Vreau să mă culc cu tine.
Dar ești căsătorită, așa că...
Tu trebuie să faci primul pas.
Bună!
Bună, maimuțe lipicioase!
Mi-a fost dor de voi.
- V-a fost dor de mine? - Da.
- Da? - Da.
Aș fute gaura aia.
Nu, e prea bătrână.
Aș lăsa-o să mi-o sugă, dacă n-ar trebui să-i văd fața.
Scuzați-mă, încercăm să ne uităm la film.
Bine.
Dacă nu puteți să vă controlați, chem plasatoarea.
Cheamă plasatoarea!
Bine, jigodie! Cheam-o pe vaca aia!
Hei!
E cineva acolo?
Da. Bună!
Bună! Un grup de băieți ne deranjează în sala doi.
- Deranjează? - Aruncă cu floricele, țipă la ecran.
Țipă la alți oameni. Deranjează.
- Bine. Vă vreți banii înapoi? - Nu, vreau să faceți ceva.
Bine. Îmi pare foarte rău. Se rezolvă.
Așteptați un pic.
- Mulțumesc. - Bine.
Du-te în mă-ta!
Nu! Vă tai sculele alea minuscule
și vi le bag pe gât ca pe alune.
E inacceptabil! Chem poliția!
Cheamă poliția, târfă!
Viețile polițiștilor contează!
Ajunge!
Du-te în mă-ta!
Mamă, ai o gustare?
Ai adus o gustare?
Băga-mi-aș!
Luăm mai târziu. Duceți-vă și jucați-vă acolo.
Mamă, a venit domnul cu baloane.
Vreau o balenă.
Știu că poate face balene.
Genială! Ești genială.
Mamă.
Nu vreau să-mi dau drumul în gura ta.
Vreau să aștept să fii în mine.
Poate îți face bine să nu primești chiar ce vrei.
Te rog, mamă!
Da, futu-i!
Da. O să-ți iau dulciuri de la Londra.
Ce?
Nu pot...
Bia... Nu pot...
Poți să întorci telefonul? N-o aud pe Martha.
Bine. Și eu abia aștept să vă văd. Vă iubesc!
Închide tu prima. E mai bine așa.
Bine. Te iubesc! Pa!
Te iubesc!
Bine.
Urăsc să vorbesc cu copiii la telefon.
Poftim?
Urăsc să vorbesc cu copiii la telefon.
- Nici lor nu le place. - Nu spune asta.
Nu le place.
Nu spune asta.
Bine.
Alo?
Băga-mi-aș!
Alo?
Da, eu sunt.
E totul în regulă?
Da, sunt la ultima gheretă de lângă bărci. Vinde bijuterii vechi.
Nu mă mișc de aici.
Te urmăresc de zece minute.
- Mi-ai spus. E totul în regulă? - Ce? Da.
Mi-a apărut numărul tău pe telefon ieri.
- M-ai sunat? - Da.
Doamnă!
Bună, micuțo! Te simți mai bine?
Trebuie să-și ia medicamentele.
- Păpușa ta e bolnavă? - Nu-i mai trece.
Își vrea păpușa. La naiba!
- Cade întruna. - Hei...
Îmi dai voie?
Bunica folosea ace de păr. Acum n-o să mai cadă.
Pălăria!
Bine?
Pune-o cum vrei.
De când a dispărut păpușa, mă scoate din minți.
Are probleme. Nu doarme.
Deloc. Nu doarme decât dacă stau în pat cu ea.
Dacă mă mișc...
Sunt foarte obosită. Înfiorător de obosită.
Îmi amintesc.
Știu că m-ai văzut cu Will.
Nu vreau să-ți faci o părere proastă.
N-am păreri proaste despre nimeni.
Da.
Știam asta. De cum te-am văzut...
Mi-am zis: "Vreau să fiu ca ea."
Ce ai văzut nu însemna nimic.
Nu?
Nu.
Nu merg mai departe. Doar...
Dar sunt fericită.
Sunt fericită cu Elena, cu tot.
Sunt...
M-am măritat foarte tânără.
Și e nebun după mine.
Și după ea.
Spune că sânii mei sunt fix cât palma lui.
Ce ar face dacă te-ar vedea cu Will?
Mi-ar tăia gâtul.
Nu vreau să vorbesc despre el.
Callie termină cumpărăturile în cinci minute.
- Nu vrea să vorbești cu mine? - Nu vrea să fac nimic.
Mi se rupe!
Pot să te întreb ceva?
Sigur.
Ce s-a întâmplat în magazinul de jucării?
Vorbeai despre fiicele tale, apoi...
s-a întâmplat ceva.
Știi la ce mă refer?
Da.
Am plecat.
Când cea mare avea șapte ani și cea mică avea cinci, am plecat.
Le-am abandonat și nu le-am văzut trei ani.
Nu ți-ai văzut copiii trei ani?
Nu.
Cine a avut grijă de ele?
Tatăl lor și mama mea. Apoi m-am întors.
Cum te-ai simțit fără ele?
M-am simțit fantastic.
Parcă încercam să nu explodez, apoi am explodat.
Nu sună fantastic.
Bine.
- Uite-i pe Callie și pe soțul tău! - Soțul meu?
Ce dracu' caută aici?
Trebuia să vină mâine.
Futu-i! Trebuie să plec.
Bună!
- Bună! - Bună!
Ce faceți? Salutați-o pe mămica.
Martha, salut-o!
E în regulă.
- Mă îmbrățișezi? - Hai!
Ai venit acasă, mami?
Sunt acasă azi.
Mă speli pe cap după cină?
Nu pot să rămân la cină. Trebuie să prind avionul.
Bine.
Dar v-am adus cadouri.
Și rochii frumoase.
Uite!
Bună!
A ta!
Ați trezit monstrul gâdilatului. Monstrul gâdilatului e în oraș.
Bianca? Vrei să te ajut să-ți închizi nasturii până sus?
Nu.
Bine.
Arată-mi rochia ta!
Ce frumoasă e!
- Leda, putem sta de vorbă? - Sigur.
Te rog, nu face asta!
Vrei să mă așez în genunchi?
Vrei să-mi tai coaiele? Ce vrei să fac? Spune!
Ai pula lui în gură, de nu poți să-mi răspunzi?
- Joe, n-are nicio legătură cu asta. - Să fiu al dracului!
- L-am părăsit. - Zău?
Felicitări, ești expertă!
Mă iei drept prost?
Sunt un nenorocit?
Te rog! Hai!
Sunt fetițe mici. Cum să mă descurc?
Joe, sunt amețită.
Le duc la mama ta. Eu nu mă descurc.
- Serios? - Da.
Mă ameninți?
Asta e răzbunare.
E lene.
Dacă le duci acolo, o să se scufunde în văgăuna aia neagră.
Mizeria în care am crescut eu.
Ești un nenorocit.
- Mama nici n-a terminat școala. - Și ce?
- Mamă. - Da?
Poți s-o cureți ca un șarpe?
Ce?
Te rog, o cureți ca un șarpe?
Te rog!
- O cureți? - Da.
Să nu se rupă.
Nu, nu las nimic să se rupă.
E un monstru marin sau terestru?
Un șarpe marin.
Da.
Să nu se rupă. Curăț-o ca un șarpe.
Să nu se rupă.
E lung.
Mai lung ca niciodată.
Se poate încolăci?
O mică buclă.
Se întoarce.
Mamă, unde te duci?
Unde te duci?
- Mamă? - Te întorci?
Când te întorci?
Mamă?
- Unde te duci? - Mamă!
Mamă!
- Ce zici? - Nu, mulțumesc.
- Spune "da"! - Bine.
Poți să-ți lași poșeta aici.
Ador melodia asta.
Leda, ar fi bine să pleci.
Will?
E totul în regulă?
A fost frumos.
Cadoul pe care i l-ai dat Ninei. A fost recunoscătoare pentru bunătatea ta.
Bine.
Vreau să te rog ceva.
- Ce? - Te superi dacă urc?
Sincer, da.
Bine.
Nina vrea să știe dacă ne împrumuți apartamentul tău câteva ore.
Îi spui că vreau să vorbesc cu ea?
- Când? - Oricând vrea ea.
Soțul ei pleacă duminică. E imposibil până atunci.
E bine și luni.
Ești nervoasă?
- Nu. - Pari nervoasă.
Nu, Will! Administratorul o știe pe Nina și face afaceri cu soțul ei.
Lyle? Îi dai 20 de euro și i-ai închis gura.
De ce ai apelat la mine?
Nina m-a rugat.
Noapte bună!
Ridică-te!
- Ridică-te! - Elena.
Ridică-te!
Sus!
Ridică-te!
Ridică...
Ridică-te!
Mami, ridică-te!
Hai în apă, mami!
- Hai în apă! - O duc eu.
Mă duc.
Lasă-mă!
Hai!
Vrei să te ajut cu bagajele?
- Ce? - Vrei să te ajut?
M-a rugat mătușa mea să te întreb.
Nu, mulțumesc.
Da?
Sunt Nina.
- Bună! - Bună!
Parcă nu puteai veni până luni.
Nu.
Stai să mă îmbrac.
N-am decât un minut.
I-am spus lui Callie că mă duc să-i iau picături de nas Elenei,
pentru că stă mereu în apă.
Și nu-i mai trece răceala, așa că...
Ia loc!
E frumos aici.
Da. Vrei cheile?
Dacă nu te superi.
N-are nicio legătură cu mine.
Nu?
Mi-ai spus că ești fericită cu soțul tău.
Da.
Ai spus că ești fericită așa cum ești.
Așa e.
Nu știu.
Ce crezi?
Cred că ar trebui să faci ce vrei.
Unde locuiești?
În Cambridge, aproape de Boston.
- O să te vizitez. - Îți las adresa mea.
Bine.
- O să treacă? - Ce?
Nu știu cum să-i spun.
E o depresie sau ceva...
Dar trece.
Parcă spuneai că te grăbești.
Mă grăbesc.
Dacă a fost fantastic, de ce te-ai întors la fetele tale?
Sunt mama lor. Îmi era dor de ele.
Sunt un om egoist.
Trebuie să-ți mai dau ceva.
Te simți bine?
Da, amețesc când mă ridic prea repede.
Ce?
Ai găsit-o?
- Unde ai găsit-o? - Nu, am luat-o.
De ce?
- Nu știu. - Nu știi?
Nu.
Dar nu înțeleg.
Credeai că nu merităm păpușa?
- Mă jucam. - Te jucai?
Eram toți... distruși.
Ne-ai văzut.
Nu sunt o mamă bună.
- Futu-i! - Îmi pare rău.
Futu-i! Ce demență!
Nina, ia cheile!
Plec diseară. Apartamentul e gol până la finalul lunii.
- Îmi pare rău. - Nu vreau nimic de la tine.
Ești foarte tânără și nu trece.
- Asta nu trece... - Javră nebună!
Păzește-ți spatele, târfă!
Ce-i asta?
Se cheamă ombilic.
- De ce se cheamă așa? - Se...
Se cheamă ombilic pentru că...
- Știi alt nume pentru ombilic? - Nu.
- Buric. - Buric!
Da, buric.
- Buton de pârțuri! - Arată ca un buric.
Arată ca un buric.
Ăsta arată ca un buric exterior.
Și ăsta, ca unul interior.
- Alo? - Bianca, sunt mama.
Mama! Martha!
Sunteți amândouă acolo.
- Bună, mamă! - Martha, micuțo!
Ți-am lăsat multe mesaje. Credeam că ai murit.
- Că am murit? - Da.
Ești bine, mamă?
Sunt în viață.
Spune!
Povestește-mi!
Curăț-o ca un șarpe. N-o lăsa să se rupă.
Curăț-o ca un șarpe...
DUPĂ ROMANUL "FIICA ASCUNSĂ", DE ELENA FERRANTE
Subtitrare: Retail