Câteodată mă gândesc cum îi parem noi lui Dumnezeu.
De unde ştie El cine e în necaz, şi cine are nevoie de ajutor?
Cum ştie El să vină la noi?
Ceea ce o să vedem e adevărat.
Numele nu au fost schimbate, pentru că oricum nimeni nu mă crede.
- Buna, Saul. Cum merge? - Beverly. Îmi pare bine sa te văd.
Hei, mama.
Asta e mama mea. Domnul a binecuvantat-o cu darul sufletului.
A cântat în biserica asta toată viaţa ei.
Tatăl ei era reverend aici, dar acum nu mai e.
Tatăl meu e.
Acela e el, cel care-şi tine capul în mâini.
Nu pare prea fericit,
ceea ce e într-un fel, începutul întregii poveşti.
Bine, acum.
Aceasta e bunica mea. Sta la noi de sărbători.
Toată lumea zice ca are nevoie de un bărbat, ce-o fi insemnand şi asta.
Oh, da. Aleluia.
Oh, da!
Lăsaţi biserica sa zică "amin".
- Amin. - Uită-te la asta, Osbert.
96$ şi un nasture.
Un nasture, Cine ar pune un nasture în colecţie...
Vremurile sunt grele, Saul.
Pai, biserica nu poate plăti facturile cu asta.
Amin.
Dragii mei, în explorarea noastră de azi,
as dori sa vorbesc despre tentaţii.
- Mm-mmm. - Amin.
Şi nu numai cele pe care le găsiţi în magazinele de lichior sau în patul altcuiva.
Vorbesc despre tentatiile sufletului.
- Mmm-mmm. - Asupra mea.
Tipul acela care...
se furiseaza în tine, fără să-ţi dai seama.
- Aşa e. - Dar Domnul ştie.
Domnul ştie.
Domnul e vocea aceea din interior care zice: - "Nu renunţa".
- Nu renunţa. - Nu renunţa.
- Sa plece tentatiile.
El ştie ca eşti obosit.
De asta el zice: "Inchina-te mie".
Inchina-te.
- Inchin-te. - Oh.
El ştie ca eşti tentat.
De asta el zice: "Agaţă-te de mine,
şi împreună ne vom înaltă la cer".
Amin.
Dacă nu te-aş cunoaşte mai bine, as zice ca aveam nevoie de ajutor acolo.
Pai, când am spui una din predicile tatălui meu.
M- am gândit ca poate ai nevoie de ajutor.
Speram ca poţi face diferenţa, chiar dacă eu nu pot.
Pai, draga mea, dacă mă întrebi pe mine, te-ai descurcat mai bine decât el.
Serios.
Apreciez suportul tău, draga mea.
Tata, iartă-mă.
As vrea sa vorbim despre acele tentaţii...
... care se furiseaza în tine.
Şi acela sunt eu, Jeremiah.
- Deja vrei să calci pe urmele tatălui tău? - Pai, aceasta e povestea.
- Povestea mea neinventata. - Doamne, ai mila.
- Era cu o săptămâna înainte de Crăciun. - Hai.
Crăciunul despre care am învăţat, că e plin de miracole.
L- am rugat pe Moş Crăciun să-mi aducă un frate de Crăciun.
Pai, Moşul nu face livrari de genul asta, puiule.
Oh.
Poate lua prânzul cu noi Hakim?
Pai, cred ca bunica lui Hakim l-ar vrea prin preajma ei azi, nu crezi?
Dar e cel mai bun prieten al meu.
Pai, poate nu-i va simţi lipsa pentru catva timp,
dar apoi mergem în oraş, bine?
- Ok. - Ai grija cum traversezi strada.
- Du-te şi adu-l. - Mă duc.
Uită-te în ambele părţi.
- Hakim! - Sa n-o trezeşti pe bunica lui.
Hakim, hai! Hai!
- Grăbeşte-te. - Bine.
- Hai să ne jucam, Jeremiah. - Ok.
- Să facem un om de zăpada. - Vino aici. Vino aici.
Copilo, sunt singul ajutor în casa asta.
A fost o predica tare frumoasa.
Mai buna chiar a două oară.
Mama, te rog. Ţi-am zis cu e cu fumatul în casa,
şi tu n-ar trebui sa fumezi deloc.
Pai, sunt o grămada de lucruri pe care n-ar trebui să le fac.
Îi vom face o burta mare.
- Mare ca a lui Saul? - Mai mare. - Oh.
Săracul Hakim.
Nu e destul de rău ca mama lui a plecat, dar să-l mai lase şi cu bunica...
Bessie Adams nu poate avea grija de un copil de 5 ani!
Ştii, femeia aia e cu 2 zile mai bătrâna ca pământul.
Pai, nu va mai avea mult timp.
Asistenta sociala a copiilor îl vor lua acum.
Ce?
Julia, închid centrele de tineret azi.
Trebuie să-mi iau rămas bun de la copii.
Care e problema lui?
Nu are nici o problemă, mama.
Da, şi eu sunt regina Nilului.
Julia, ceva se întâmpla în casa asta, de luni întregi.
O puteam auzi şi în vocea ta, de la telefon.
- Mama, poate ai format un număr greşit. - Oh, da?
Pai, tot ceea ce ştiu e ca, cineva trebuie să-şi facă ordine în casa.
- Pai, nu te uita la mine. Ok, mama? - Mă uit la tine.
Bine atunci mama. Poţi sa te uiţi la spatele meu.
Fato, nu-mi vorbi mie de spatele tău, caci el ţi l-am dat.
Nici nu ştiu de ce mă chinui sa port asta.
Nu face nici un bine nimănui.
Şi nici mie.
Doamne.
Ştiu ca eşti foarte ocupat, mă ales în perioada asta a anului,
dar sunt un pic cam obosit.
Dacă ai vreun moment liber, am nevoie de ajutor.
- Al meu e mai mare. - Al meu e mai mare!
- Al meu e mult mai mare! - Al meu e mare!
De ce ai aruncat cu zăpada în mine? E toată pe gâtul meu.
- Wow. - Huh?
- De unde ai picat? - Uh-oh.
- Te simţi bine? - Nu.
- Ahhhh! Ascunde-te! - Fugi, Hakim, fugi!
- Aşteaptă o... - Repede!
- Grăbeşte-te. - Aşteaptă un minut.
- Aici. Ascunde-te aici. - Sunt aici! Sunt aici! Sunt aici!
Mulţumesc Doamne. Mulţumesc.
Sunt aici!
- Ce face? - Huh?
- Sunt aici! - Ow!
Whoo! Sunt aici!
Mama, e un om de zăpada! Unul adevărat!
- Joe Hamilton darama tot. De ce face asta? - Da.
Da, omule. Unde ne vom mai pestrece timpul de acum?
Părinte, ei urmăresc să ne închidă sau să ne împuşte.
Acum, ascultă-mă. Asculta. Asta înseamnă sa munceşti mult mai mult,
şi încearcă să stai departe de necazuri.
- Omul, o să-mi văd de treaba. - Nu ştiu ce altceva să-ţi zic, omule.
- Tristă poveste, omule. - Îmi pare rău.
Deci unde ar trebui să mergem acum?
Nu ştiu, omule, dar nu mai sunt locuri pentru noi acolo.
- Ai făcut tot ce-ai putut, părinte. - Da, ai încercat.
- Mulţumesc, fiule. - La revedere.
- Sa aveţi grija de voi. - Ce vrei să faci?
- Nu ştiu. - Pai, e prea frig sa stăm afară.
Grea încercare, nu?
S-ar părea ca toate-s grele în zilele noastre.
- Tu eşti Henry Biggs? - Da, eu sunt părintele de la St. Matt.
- Bingo. - În fiecare vineri, de la 8:00.
- Numele meu e Dudley. - Oh, îmi pare bine, Dudley.
- Şi mie. - Eşti reporter?
- Nu. - Asistent social? - Nu, nu.
Nu, eu sunt aici la răspunsul rugamintii tale.
- Rugamintea mea. - Pentru ajutor?
- E vreo gluma? - Uh, nu, nu, nu. EL nu face glume.
EL?
Cu E şi L mare.
Vreau să ştii, ca împreună, noi trei...
putem trece peste criza asta mica prin care treci.
- Uite, nu ştiu cine eşti. - Acum. eu... - Dudley.
- Sunt Dudley. - Sau cine te-a pus să faci asta. - EL m-a pus.
Dar mi-e teamă că ai ales ziua greşită, pentru mine să fiu într-o buna dispoziţie.
- Acum, mă scuzi? - Sigur.
Mulţumesc.
Wow, îmi pare rău.
Eu, uh...
... voi încerca alta apropiere.
Ho, ho, ho! Mulţumesc, sora. Crăciun Fericit.
- Am aşteptat asta de o mulţime de timp. - Da?
Da, domnule.
Oh, da.
Hei, nu te-a fript brânza aia?
Uh, îl cunoşti pe părintele Biggs?
- Sigur, de la St. Matt. - Da, el e.
Încăpăţânat, nu?
- Şi cam fără prieteni. N-ai remarcat? - Omul ăla de acolo?
Nu ca l-aş cunoaşte aşa de bine. Eu doar...
A venit la spital în fiecare zi, după ce nevasta mea a fost operata.
- În fiecare zi? - El mi-a botezat toţi cei 5 copii ai mei.
- Toţi 5? - Da, dă-mi asta.
Aşteaptă, aşteaptă. Nu, n-am vrut sa zic nimic rău.
Pleacă. Vezi-ţi de drum.
- Pleacă de aici! Pleacă de aici! - Eu doar...
- Pot sa am... - Mai bine pleci. Pleacă de aici.
Şi nu te întoarce.
Îţi spun eu mama. Era acolo, de parcă a căzut din cer.
Apoi a dansat şi a sărit în sus.
Mama nu-ţi va mai da cereale cu zahăr dimineaţa, puiule.
- Hai. - Ho, ho, ho.
- Cine-i asta? - Moş Crăciun!
Ho, ho, ho, ho, ho.
Crăciun fericit, Moşule. Crăciun fericit. Ce mai faci?
Mulţumesc, frăţioare.
- Bine. Pune nişte bani aici. - Mulţumesc.
- Mulţumesc, domnule. - Crăciun fericit. - Şi ţie, prietene.
- Ho, ho, ho. - Osbert!
- Unde ai fost, soro? - Crăciun fericit. Ce mai faci?
- Numai bine, mulţumesc. - Nişte cumpărături.
- Uite aici. - Frumos.
- Ne vedem mai târziu. Hai, Jeremiah. - Ho, ho, ho.
- Crăciun fericit. - Mulţumesc, frăţioare.
Domnul sa binecuvânteze pe mama şi pe tata, şi pe bunica şi Hakim. Amin.
Ok, prietene, treci în pat.
Baga picioarele dedesubt. Mulţumesc.
Bine.
Voi fi trist când va pleca.
Oh, toţi vom fi.
Toţi îi vom simţi lipsa lui Hakim.
Şi eu va trebui sa mă duc sa locuiesc cu alta familie?
Bineînţeles că nu, Jeremiah. Bineînţeles că nu.
- Ia şi dormi. - Voi dormi, dacă îmi vei cânta.
Bine.
Lasa uşa deschisă, te rog.
Ok, dar ia şi dormi.
- Ok. - Vise plăcute.
Jos! Stai jos!
- Fugi! Urca în maşina! - Bine, hai!
- Hai! Urca în maşina! - Porneşte maşina! Hai! Să mergem!
- Urca în maşina! - Hai, hai, hai.
Hei, aici! Aici!
- Ajutor! Ajutor! Uite. - Hei, hei, hei. Linişteşte-te. - M-au furat!
- Nu! Mi-au spart fereastra! - Care e problema aici? Ce se întâmpla?
El e cel de acolo. E unul din ei.
- Yo! Stai pe loc! - Stai! - El e!
- El e, cel de acolo. - Nu-l împuşca!
- Bine, mâinile sus! - Yo, întoarce-te.
Nu, eu... Nu e al meu. L- a scăpat omule.
- Cu fata la perete! - Eu duceam înapoi o caseta, omule. - Lasa caseta!
- Arunca caseta! - Locuiesc chiar în capătul străzii.
Tu ai fost! Te-am văzut cum mi-ai spart fereastra!
- Am fost la ATM. - Da, da.
- Ai dreptul să nu zici nimic. - Am o chitanţa în buzunar.
- Uite. Ai grija la scări. - Billy pare supărat. - Scuză-mă.
De ce i-au pus cătuşe? Nu e un... un criminal.
- E bine acum. Crezi ca o să-i dea sa mănânce?
- N-a mai mâncat nimic de la prânz. Ştiu ca îi este foame. - Va mânca.
Va sta acolo peste noapte. Mâine va fi pusa cauţiunea.
- Oh. - A mai avut necazuri înainte?
- Acum 2 ani. - Oh, minunat.
Dar am convins judecătorul să-i dea o proba, cât timp eu îi voi găsi un loc de muncă.
- Şi i-am găsit. - Am promis că-l voi aduce pe calea cea buna.
Se pare că nu am făcut treaba aşa de bună.
Oh, nu. E un băiat diferit acum.
Are grija de cei mici, cât timp eu sunt la muncă.
Da, aşa e.
Nu ştiu ce-o sa mă fac, dacă o să mi-l ia.
Nu-ţi fă griji. Mai vorbim mâine.
- Mulţumesc. - La revedere.
- Saul! Saul! Saul, aici! - Sunt obosit.
Oh, priviţi copii. Nu trebuie să mergem.
- Ok. Hai. - Hai, copii. Hai, copii.
Oh, priviţi. - Henry. Anna. - Să mergem. Ai grija de fratele tău.
Hai. Hai, draga.
Da, nici o amprenta pe parbriz, dacă sunteţi drăguţi.
Nu trebuie.
Şi încercaţi să vă ţineţi picioarele jos de pe scaune, huh?
- Va fi bine. - Hai, scumpete.
- Picioarele pe podea, te rog. - Sunt. - Şi eu!
King Saul Charter Service. Noi facem curse la închisoare.
- Apreciez ce faci, Saul. - Ţi-ai îmbrăţişat fratele?
- Toţi am făcut-o. - Eşti un preot, ştii. Nu eşti un asistent social.
Voi prezenţa o reclamaţie.
- Ne mai vedem. La revedere tuturor. - Pa, pa.
Bine, staţi toţi jos acum. Staţi jos. Puneţi-vă centurile de siguranţa.
- Are cineva rău de maşina? - Eu.
Bagă-ţi capul pe fereastra, băiete. Hai! Nu e chiar aşa de frig.
- Saul!- Da-i o punga, Anna! Oh, nu!
Ok.
Hai.
Minunat.
Doamne, dacă chiar eşti acolo, chiar am nevoie de ajutor.
- Henry. - Tu din nou.
- Da. - Ce vrei acum de la mine?
Uh, aşteaptă. Eu trebuia să-ţi pun întrebarea asta.
Chiar acum, tot ce vreau e să-mi pun cheia în contact,
s- o învârt şi sa...
- Altceva? - Oh, presupun ca crezi ca tu...
- Cine eşti? Serios. - Bine.
Dar ar fi bine, să nu mai zici la nimeni.
Nu, nu, nu.
Numele meu e Dudley, cum îţi aminteşti, când te-am văzut la centrul de tineret,
şi... sunt un înger.
- Poftim? - Un înger. Ştii, ca în Biblie?
Bineînţeles ca eşti. Îngerul Dudley?
- Ding! - Cred că am ratat partea asta din Biblie.
Vezi? Ştiam că nu ai sa înţelegi. Ştiu că nu mă crezi.
E greu, chiar şi pentru tine, dar îngerii nu pot minţi, Henry.
Nu avem voie. Scrie în ghidul îngerilor.
- Bineînţeles. - Îţi voi arata. - Oh, nu, e în regulă.
- Nu, nu, îţi voi arata acum. - E în regulă.
- Îţi voi arata. - Ok, ok.
Mulţumesc pentru tot. Salută-l pe Big Guy...
şi, uh, pe Easter Bunny (iepurasul de Pasti), când îl vazi.
- Aşteaptă, aşteaptă, aşteaptă. Pot sa explic... Îngheţ.
- Să luăm un taxi. - Nu-mi permit unul.
Pot sa urc?
Da, e frig şi... Urca.
- Ai o inima buna. Henry. - Hai.
- Ai o inima buna. - Da, o inima buna.
- Eşti pregătit? - Da.
Nu desena pe geam.
Oh, Doamne. Îmi lipseşte locul asta, Henry.
Oh, am avut nişte momente tare fumoase, aici jos.
Oh, n-ar trebuie să merg...
Centura, te rog.
Dar după cum vezi, mi-a dat mie misiunea asta.
Hmm? Da. Hmm.
De atunci, Henry, stau acolo sus, aşteptând la coada...
pentru o Şansa de a fi trimis înapoi aici jos.
E o coada foarte lunga. Lasă-mă să-ţi povestesc.
- Nu-mi spune. - Oh, ba da, o să-ţi zic. Da.
Nu ai idee ce competiţie e ca sa fii trimis aici jos.
Toată lumea vrea job-ul asta.
Nu ştiu ce ce El m-a trimis pe mine, Henry, dar mă bucur ca a făcut-o.
- Da. - Şi o să fac tot ce pot ca sa te ajut.
Mulţumesc foarte mult. Da.
Oh, acum trebuie să-ţi citesc regulile, dacă eşti de acord.
- Nu, nu, nu. Nu e necesar. - Durează doar o secunda, Henry.
- Bine. - Regula numărul 1:
Nu putem face ceea ce tu ar trebui să faci.
Pai, are sens. Dacă o fac şi eu, am fi doi, nu-i aşa?
Exact. Regula numărul 2:
Tot ceea ce faci, trebuie făcut doar dacă eşti de acord.
- Asta e buna. - Dura, dar adevărata.
- Mai sunt multe? Pentru că trebuie sa plec. - Şi în sfârşit, când o să plec...
... când misiunea va fi îndeplinită... - Da?
... nu-ţi vei mai aminti de mine. - Asta e favorita mea.
Ok, acum ştii regulile mele. Deci unde te pot lasa?
- Uh, voi cobori chiar aici. - Oh, bine.
- Ne vedem mai târziu, Henry. - Um-uh...
Oh, aşteaptă. Aşteaptă un minut. Uh, uite.
Dacă tu... Dacă vrei cu adevărat sa vorbeşti cu mine,
biroul meu e întotdeuna deschis.
- Fă-ţi o programare. - Mulţumesc.
Da.
Simţi?
O imbinare între primavara şi mirosul prajiturilor făcute de mama?
- Nu simt nimic. - Vei simţi. Să ai credinţa.
- Noapte bună, Henry. - Noapte bună.
A fost în noaptea dinaintea Craciunului, când prin toată casa,
nu mişca nici o creatura, nici măcar un... " - Şoarece!
Am... am o idee. Vreau să încercam ceva nou aici.
Vom separa "nimic". Sopranele mai întâi.
Inaltele... Tenorii, ok?
- Le vom separa, bine? - Julia, dar am cântat aşa din totdeauna.
De ce dintr-o dată le schimbi?
Pai, doamnă Havergal, o vom cânta un pic mia diferit în seara asta.
- E în regulă? - Da.
Sa încercam. 1,2,3.
- Ce crezi, doamnă Havergal? - Acceptabil.
- Mulţumesc. - Hmm.
Acum, unele din aceste ornamente sunt mai vechi decât Methuselat.
Oh, draga, au trecut anii când ornai vârful pomului de Crăciun.
Ai fumat?
Nu, nu, n-am fumat.
- Program frumos la TV în seara asta? - Ce vezi când te uiţi la unn loc ca asta?
O să-ţi spun ce văd. Sterling Acres,
ultima dezvoltare miraculoasa de la Hamilton Realty.
Pai, nu mai este.
Văd 200 de apartamente.
Chiar aici, pe aceste pamanturi, va fi un club de sănătate non-stop.
Totul securizat. Trebuie sa vazi interiorul, ca sa crezi.
Tipul de case pe care le meriţi,
şi ştiu asta, pentru că eu sunt Joe Hamilton,
şi îmi pasa de lucrurile, de care îţi pasa şi ţie.
E aşa de uleios, ca poţi prăji un pui, pe zâmbetul acelui om.
- A sunat aici în seara asta? - Huh?
A spus că e o întâlnire în biroul lui, mâine la ora 11:00.
- Vrea să-ţi arate ceva. - Oh.
Acum, Henry, ştiu că nu e treaba mea...
Mă bucur că-ţi dai seama, Marguerite. Voi fi în biroul meu.
- Ce s-a întâmplat? - Nu sunt eu.
"Moş Nicolae a coborât pe corn". Ce e asta?
- E boilerul. - Toţi, luaţi-vă hainele.
- Acum trebuie. Asta e tot ce am nevoie. - Grăbiţi-vă.
Hai. Cu grija. Fiţi atenţi.
Julia, scoate pe toată lumea din clădire.
Hai, grăbiţi-vă. Cu grija. Henry, boilerul.
Da, ştiam eu.
Grăbeşte-te. Incheie-te. E frig. Incheie-te, incheie-te.
De ce aveţi nevoie? Aveţi nevoie de ceva?
Ok, bine. Aşteaptă puiule.
Cu grija, doamnă Havergal.
- Îl ai pe diavol în pivniţa aia. Ştiu, ştiu.
- Să nu aluneci. Am înţeles. - Henry? Copii, cu grija.
Oh, nu. Nu. Uite la asta.
Oh, nu.
Ne-ai mai fi putut tine o iarna.
- E deschis? Da, Jeremiah, am lăsat deschis.
- Ok? Ok.
- Bine. Somn uşor. - Noapte bună, mama.
Ce noapte.
Nici nu vreau să mă gândesc la ziua de mâine,
şi la boiler, şi la plecarea lui Hakim.
Acum, de ce... de ce trebuie sa trimită acel băiat la o casa de copii aşa de îndepărtata?
Ştiam eu ca ar fi trebuit sa sun...
Draga, ai sunat la jumătate din agenţiile acestui stat.
Ştiu, ştiu.
Dar poate răspunsul era la cealaltă jumătate.
Îi pierd, Julia. Unul câte unul. Hakim, Saul, Billy.
Centrul pentru tineret.
Eu... eu ştiu că e ziua mea, dar... ... dar nu-mi dau seama...
- Ştiu, draga, m-am gândit mult la... - Nu putem discuta dimineaţa?
Pentru că sunt rupt de oboseală.
Da, e bine dimineaţa.
Noapte bună, Julia.
Yoo-hoo. Bună dimineaţa. Am adus corespondenta.
Vrea cineva să le deschidă?
Oh, pai, îmi voi da haina jos şi...
şi o aduc în birou atunci.
Uite, ştiu ca lucrurile au fost dure pe aici, în ultimul timp, şi asta e vina mea,
dar totul va fi bine.
Vin. Oop. Am înţeles.
Alo? Cine?
Dacă am putea sa îndreptam totul numai prin vorbe, Henry.
Vezi? Dacă ai fi ascultat, ai fi auzit o scuza, Julia.
- Nu una mare, dar e un început. - Nu, ceea ce am auzit e un om zicând:
"Cum termin asta repede, să-mi văd de restul zilei?"
- Vezi? Nu e corect. - Oh, nu e corect.
- Nu e corect, Julia. - Fato, încerc sa ascult.
Da, o să-i dau un mesaj. Uh-huh.
Şi trebuie sa incetam sa mai vorbim cu mama. Ştie prea mult despre treburile noastre.
Anna Eldridge a fost. Audienţa pentru cauţiunea
lui Billy a fost programata pentru ora 9:30.
Noua...
O să terminam asta mai târziu, draga. Promit.
- Vii după asta acasă? - Nu chiar după.
- Trebuie să fiu undeva la ora 11:00. - Joe Hamilton.
- Te superi? - Oh, Henry.
Arat de parcă m-aş supăra?
Eşti gata să vorbeşti despre asta, fetiţo?
Nu ştiu ce vrei să spui, mama. Cred ca lucrurile devin mai bune pentru noi.
Mm-hmm. Iar faza cu spatele.
Îmi pare rău. N-am vrut sa te sperii.
Nu te-am auzit intrând. Îl aştepţi pe părinte?
Uh, da, da. Numele meu e Dudley.
- Beverly. - Ce faci? - Sunt secretara parintelui.
- Îmi pare bine sa te cunosc. - Tocmai a plecat. A plecat la tribunal.
- Aştia sunt copiii tăi? - Da, ei sunt.
Oh, sunt frumoşi.
Unde era soţul tău? Făcea fotografia?
Mm-hmm. Apoi a luat maşina şi chelneriţa de la restaurant şi s-a mutat în Cleveland.
Oh, îmi pare rău să aud asta.
Tu ai copii?
Nu, nu. N-am avut niciodată Şansa sa mă stabilesc.
Eu vroiam sa...
Miroşi minunat. Cum se cheamă?
Săpun?
N- am mai mirosit o femeie de mult timp.
Pai, îţi voi darui un săpun de Crăciun.
- Ai programare? - Uh, nu. Nu exact.
Eu am fost... trimis să-l ajut pe părinte.
- Oh. - Ca un fel de asistent.
Asistent? N- am auzit nimic despre nici un...
Oh, Doamne. Sunt concediata?
- Nu, nu, nu, nu. E doar temporar. - Temporar?
N- am auzit nimic despre nimic temporar.
- Pai, nu e nimic, uh... Uh, uite. - Oh, Dumnezeule!
- Lasă-mă să-ţi pun nişte cafea. - Cafea? Ai făcut cafea în filtrul ăla?
Am încercat de 6 săptămâni sa repar aparatul ăla!
Puiul meu are nevoie de ochelari noi, şi eu rămân fără slujba!
Uite, domnule. Eu am copii. Ok? Şi cresc ca buruienile.
Şi dacă crezi ca o să iau vreun ban de la tipul
ăla din Cleveland, mai bine te mai gândeşti o dată.
Nu pot suporta asta, să fiu concediata!
Uşurel. Nu trebuie să-ţi faci griji. Uite.
Uită-te la tine. Plângi. Uite, sufla. Sufla.
Oh, ştiam asta.
Doamnă Judecător, clientul meu, Billy Eldridge,
a fost trimis de mama lui sa inapoieze o caseta, când i s-a cerut sa...
E totul aici, doamnă Chattan.
Pai, părintele Biggs e prezent în sala cu familia inculpatului,
şi e dispus sa plătească cauţiunea.
Asta e un delict serios. Cauţiunea este de 25.000$.
Dar, doamnă Judecător, am dovezi care sugerează ca...
Doamnă Judecător, pot sa mă adresez curţii?
N-am făcut-o eu!
Şi îl predau curţii cu jurii. Următorul caz.
Dar, doamnă Judecător...
Te iubim, Billy. Ţi-a spus că nu el a făcut-o.
- Eliberaţi curtea. -25.000$. Ce o să mă fac? - Ieşiţi afata. Liniştiţi-vă.
- Te iubesc, fiule. - Eliberaţi odată curtea?
- Ea... - O să am eu grija.
Următorul caz. Am spus, "Următorul caz".
Registru de procese numărul 802, în suspensie. Harley Williamson.
- Te-ai fi putut ascunde. - Mm-mm.
- Ia asta. Îl voi scoate repede. - Sigur. Nici o problemă.
Uite. Poate o să te infometeze.
Mulţumesc.
Ok. Avem totul pregătit de plecare.
Hei, băieţi.
Hakim, ţi-l aminteşti pe Robbie, nu-i aşa?
- Hakim s-a plimbat cu trenul azi. - Wow. Călătorie cu trenul.
- Suntem un pic în întârziere. - Ok.
Să ai grija de tine, ok? Ne vedem în curând.
- Spune la revedere, Jer. - La revedere.
- Ai grija. - Pa, Haim. O să ne lipseşti.
Aşteaptă puiule. E frig afară.
Cui o să-i mai zic eu secretele mele?
Pai, poţi să-l suni din când în când pe Hakim, ok?
Şi mama te va învaţa sa scrii, ca să-i poţi trimite scrisori.
Pa.
Ştiu că ai un plan genial, dar...
câteodată ne este greu să ne dăm seama.
Jeremiah. Jeremiah.
Nu e corect!
Hakim a plecat.
Julia?
Acesta e Dudley, noul asistent al parintelui.
Asistent? Oh, a scris consilului bisericii cu luni în urma, pentru ajutor.
Pai, ajutorul e aici.
Oh.
Dar nu a zis ca a primit vreun răspuns. Cine te-a trimis mai exact?
Uh...
Chiar omul din vârf, doamnă Biggs.
- Julia. - Julia. - Amin.
Şi ea e mama Juliei, doamnă Coleman.
Bineînţeles.
Pai, e evident de unde provine frumuseţea Juliei.
Oh. Şi eu cu parul meu, arătând aşa.
- Oh, nu. Nu. nu. Arata magnific. - Oh, mulţumesc!
- Pai, domnule... - Dudley. Poţi să-mi spui Dudley.
- Dudley. Eşti binevenit aici. - Mulţumesc.
Scuză-ne.
- Mama, ce faci? - Asta e ce numesc eu arătos!
Tatăl tău arata aşa prin 19...
Mama, mama. Am auzit asta de o suta de ori.
Da, pai, acum cu el prin preajma, poate o să aveţi timp să vă clarificati problemele.
Dumnezeu e singurul care poate face asta.
- Draga, doar nu vrei să zici asta. - Ba da.
Mama!
Eram pe cale sa mă duc la fereastra, Julia. Sunt prea multe reguli în casa asta.
Tu eşti bărbatul de pe strada, şi din zăpada...
Numele meu e Dudley, şi sunt aici să-l ajut pe tatăl tău.
- Eu sunt Jeremiah. - Îmi pare bine sa te cunosc, Jeremiah.
Ai o camera tare drăguţa.
Mulţumesc.
Wow. Ai o grămada de lucruri inghijite aici.
Şi ce-i asta?
Ambulanţa mea e stricată.
Bateria s-a terminat. Luminile nu mai funcţionează.
Serios?
Lasă-mă sa văd ce pot face.
N- a avut niciodată o sirena.
- N-a avut niciodată? - Nu.
Pari trist, Jeremiah.
- Ai plâns? - Da.
Îmi pare rău de prietenul tău Hakim.
Dar dacă ţi-aş spune că nu e cu adevărat plecat?
Hakim? A fugit de acolo şi s-a întors?
- Nu, n-a plecat niciodată. - Ba da, a plecat.
L- am văzut când pleca.
Pai, ştii, mama mea...
a pierdut odată pe cineva foarte drag.
Acum, nu era chiar aşa de tânăr ca Hakim, dar era şi el tinerel.
Şi ea făcea tot timpul ceva ce părea ca o face să se simtă mai bine.
- Vrei să încerci? - Da.
Bine, închide ochii.
Acum, îţi aminteşti când te jucat în zăpada cu Hakim?
- Îţi aminteşti cum suna râsul lui? - Da.
Îţi aminteşti cum arata, când prindea o minge?
N- a prins o minge în viaţa lui, dar îmi amintesc.
Asta pentru că Dumnezeu, când ia pe cineva de lângă noi,
ne lasa ceea ce e mai important, de la persoana respectiva...
chiar aici, în inimile noastre.
Da, dar tot îmi lipseşte.
Pai, şi ei îi lipseşte.
Te simţi bine? Poate ar trebui sa închizi ochii.
Mama zice ca pot să-i scriu.
- Ştii cum să-i scrii numele? - Nu. - Vrei să înveţi?
- Da. - Bine, Hakim!
- Începe cu un H... - Şi se termina cu akim.
Uite aşa. Perfect.
Wow!
Peşti într-un TV.
Windows.
Henry.
Ştiu că ai zis să-ţi faci o programare,
dar n-am zis nimic, sa completezi vreuun formular.
Beverly?
Bevery, am nevoie de tine.
I-am dat liber azi, să-şi facă nişte cumpărături de Crăciun, Henry.
I-ai dat secretarei mele zi libera...
Da. Avea nevoie de nişte timp liber, să fie cu copiii ei,
şi aveam nevoie de timp să-mi fac treaba.
- Aşteaptă un minut. Care treaba? - Ce faci aici? - Henry, Henry, Henry.
De câte ori trebuie să-ţi spun? Sunt aici la rugamintea ta pentru ajutor.
Şi înafara de asta, poţi sa uiţi de boiler. Ai probleme mult mai importante...
- Ah, uite-o acum. - Henry?
Whoo! Doamne, ai mila!
Draga, aminteşte-mi dată viitoare când o să te vizitez,
să-mi plăteşti vizita pe care ţi-o fac! Bine?
- Buna, Dudley. - Julia.
Dudley. D-U-D-L-E-Y.
- Perfect. - Foarte bine. - "Por-fect".
"Por-fect".
- Draga, ce s-a întâmplat cu Billy Eldridge? - Uh, judecătorul...
a stabilit cauţiunea la 25.000$.
- Henry, puştiul e încă în închisoare? - Julia, n-am putut face nimic.
- De ce te porţi... - Ahem!
Hai, draga. Trebuie sa repetam piesa de Crăciun.
Nu poţi repeta aici. E groaznic de frig.
Henry, am fugărit 15 copii azi toată ziua. Nu cred ca voi raci.
Şi după ce terminam, îl ducem pe băiatul tău la cumpărături, îţi aminteşti?
- Henry? - Huh? - Nevasta ta vorbeşte cu tine.
Oh, da, uh, uh, Hanley. Ora 1. Ora 1.
- Spune pe litere pentru mine, HAKIM. - M-I-K-A-H.
Dudley mă învaţa sa spun literele invers.
Poate îl va învaţa şi pe tata, să nu întârzie.
Sunt perfecte. Beverly n-a scris o scrisoare perfectă niciodată.
Da, le-am făcut singur, după ce mi-am dat seama ce e cu maşina asta se scris cu peşti.
Sa fim intelesi, Dud. Nu mă incanta ca un străin vine în biroul meu şi...
Îngerii nu sunt prea străini. Henry, şi nu-mi mai zi Dud.
- Julia, aşteaptă! Aşteaptă-mă! - Scuză-mă, mama. Nu acum. Am o mica întâlnire.
- Oh... - Înţelegi tu.
- La revedere, Marguerite. - La revedere, Dudley.
- Mama, stai. - Începe repetita aia.
Umbli pe aici, zicând familiei povestea asta ridicola...
nu, bineînţeles ca nuu. Ei cred ca consiliu bisericii m-a trimis.
Consiliul bisericii?
De ce nu continuăm discuţia în drum spre întâlnirea...
cu Joe Hamilton.
Întâlnirea!
- Deci, ce etaj era? - Nu-ţi spun.
- Henry, ce etaj? - Pleacă.
Tu ai cerut ajutorul.
Nu de la tine. Nu am nevoie de tine nici aici, nici acolo, nicăieri.
Înţelegi?
Nu trebuia sa laşi uşile închise jos, Henry. A fost frig.
Pai, îmi imaginasez ca poţi zbura.
- Ştii, dacă eşti întradevăr ce zici. - Scuză-mă.
- Unde îţi sunt aripile? - Ai idei fixe, Henry. Asta e problema ta.
- Buna, părinte. - Buna.
Ce rochie drăguţa purtaţi. Pur şi simplu magnifică.
- Mulţumesc! - Cu multă plăcere.
Domnul Hamilton e înăuntru?
Oh, înregistrează o alta reclama Tv, dar îl puteţi aştepta în biroul sau.
- Mulţumesc. - Mulţumesc. - Cu multă plăcere.
Hamilton Realty. Buna, Amy.
Ştii rochia aia veche din dulapul mamei? E din nou în voga.
- "Ce rochie drăguţa"! - Era drăguţa rochia.
Adică, trebuie sa admiţi: era o rochie drăguţa.
- Ce fel de înger vorbeşte aşa? - Tipul de înger, care are gusturi bune.
Pai, tu tot nu intri.
Henry, uite aşa sunt cu Creatorul întregului Univers.
Acum, doar nu crezi ca o uşa mica, mă va împiedica, nu-i aşa?
- Ba da. - Cum? Cum?
Regula numărul 2.
Bine, bine, Henry. Nu te pot face să faci ceea ce nu vrei.
Aşa e. Aşa e. Mi-a plăcut întotdeauna regula asta.
- Ţi-a plăcut zâmbetul de la sfârşit? - La nebunie.
- Mi-am înclinat capul. - Îmi place.
- Henry Biggs. - Joe Hamilton. - Ce mai faci?
- Foarte bine. - Julia e bine?
- Da, şi ea e foarte bine. - Henry, ea e Debbie Page.
- Buna. - Ea e directorul postului WRKL.
Ei emit ceremonia voastră de Crăciun, din anul asta.
Da?
Trebuie sa citiţi de pe teleprompterul nostru, părinte.
- Lucrez la el. - Mda, mai târziu, Debbie.
Hai. Ne mai vedem acolo. Aşteaptă pana când te vei muta, Henry.
- Ce? Sa mă mut? - Comunitate planificata.
Fiul tău va putea merge pe bicicleta la şcoala.
- Mary? - Henry!
Osbert, ce... Ce faci aici?
Pai, eu... noi... uh...
Pai, am venit şi noi, la fel ca tine sa vedem, Henry.
- Saul. - Uh...
Ar trebuie să-l asculţi, Henry. Uh, noi credem ca are sens.
Pai, bineînţeles ca are sesn. Aşa va arata, când va fi gata.
- Uh-huh. - Ce părere ai, Henry?
- Nu e drăguţ? - Mm-hmm.
E un nou punct de reper. E un întreg nou cartier.
O clientela diferită, ca sa zic aşa.
Şi sper, cu toţi aici de fata, sa te putem convinge...
.. sa te muţi, într-o noua lume, Henry.
Pai, tot ce ne trebuie e un boiler care sa funcţioneze,
şi vom fi bine în lumea în care suntem.
Un nou boiler, Henry. Uite la asta. Facilităţi de zi cu zi.
- Avem novoie de asta. - Cu siguranţa ne-ar trebui asta.
Clubul cetatenilor mai în vârsta.
E mult mai bun ca al nostru.
- Ceea ce îţi ofer eu, Henry... - Pai, e...
Camere TV şi lumini în acelasi-
- Priveşte asta. ... e amvonul de unde sa vorbeşti lumii.
Nu e frumos?
Tot ce trebuie sa zici e, "Sunt de acord".
Spune. Spune "da". Spune.
Bine.
Uite, spune da, şi-ţi voi da boilerul de care ai nevoie.
Asta va opri biserica St. Matt de la îngheţ, acum de Crăciun,
asta e preţul pe care trebuie să-l plătesc, ca sa te conving.
Dacă accept, ce preţ trebuie sa plătesc?
Henry, ceea ce vezi acolo e răspunsul la toate problemele tale.
- Amin. - Nu-i aşa?
Am nevoie de Magii mei. E intrarea magilor. Hai.
Deci ce spune oaia în piesa asta?
- Baaaa! - Ah. Mmm.
- Ştii toată lumea rolurile? Îţi ştii rolul? - Da.
- Care e rolul meu? - Care e rolul au? Tu eşti o camila.
- Am nevoie de ciobanii mei. - Eu sunt un cioban.
Hai, hai. Şi voi doi, de acolo.
- Eu sunt un angel. - Aici. Hai.
- Hai. Aşteaptă-mă. - Protestează, doamnă Havergal.
Nu mă mai împinge.
Să-i dăm drumul, Jeremiah, treci la locul tău, te rog.
- Tu. - Mame şi tati...
Sa credeţi întotdeauna
Ca ingerasii lor
- Sunt într-adevăr speciali. - Zâmbeşte, Michael.
Toată lumea.
Staţi. Măgarii în partea aceasta.
Îmi pare rău.
Jessica.
Uită-te la copilul tău. Zâmbeşte.
- Drăguţ. - Da.
- Din nou. - Bine.
Asta o faci sinceră, ok? Ok?
- Comet cânta. - Bine. - Oh, uite la asta.
- Frumos, nu? - Uh-huh. Aşa e.
Hai intra şi probeaza.
Ar trebui să facem cumpărături pentru Henry, îţi aminteşti?
Tu în acea rochie de seara e singurul cadou pe care Henry şi l-ar dori.
- Ai încredere în mine. - Un cadou pentru Jeremiah.
Oh. Ho! Ho.
Deci cât timp crezi ca o să stea cu şarpele ăla?
Va sosi în curând.
Cum v-aţi întâlnit?
Stăteam pe străzi alaturate, şi, um, într-o zi i-am luat pacificatorul...
... şi a făcut mare panarama pe faza asta. - Cine n-ar fi făcut?
Ştii, când aveam în jur de 10 ani, a început sa poarte costume de baie la şcoala.
- Ce? - Încercând sa mă impresioneze.
Se pare că a funcţionat.
Mă conducea acasă,
şi tot timpul am crezut că e mai drăguţ, fără ochelari, aşa ca...
într-o zi i-a scos pentru mine,
a alunecat pe gheaţa, şi a căzut în fund.
Mie îmi suna a dragoste.
Tatăl meu zicea sa ne-am născut prieteni.
A făcut multe pentru Henry, tatăl tău.
A fost cel mai bun.
Mama, destul!
- E buna, Dudley? - Mm-hmm. E minunat.
Cum e mâncarea, Jeremiah? Mm-hmm.
- Julia. - Henry.
Ah, Jeremiah.
- Dudley. - Henry.
- Ok, Jer, să mergem la cumpărături. - Aşteaptă, draga. Ce s-a întâmplat?
- O să-ţi zic mai târziu. Hai. Hai. - Henry, e târziu.
A trecut o oră de când trebuia sa fii aici. Acum, ce s-a întâmplat?
- E o poveste lunga. - Ştii, tu şi Julia trebuie sa vorbiţi.
Pot să-l iau pe Jeremiah la cumpărături. Sunt un consultant excelent.
Da, Dudley. Îl vreau pe Dudley.
Aşteaptă un minut. Eu vroiam să-l duc la cumpărături.
Pai, voi doi aveţi lucruri mai importante de discutat.
- Dudley! Dudley! - Uh, Jeremiah...
Vom fi chiar peste drum, la magazinul de jucării, ok?
Julia...
- Dudley! Dudley! - Pune-ţi caciula. Să mergem.
- Pentru cine cumpăram? - Pentru bunica.
- Ai vreo idee ce vrea? - O scrumiera noua.
- Mama i le-a luat pe cele vechi. - Să luăm ceva pentru Hakim.
Deci ce s-a întâmplat?
Julia...
Eu... m-am hotărât sa accept oferta lui Hamilton.
Julia? M-ai auzit?
Te-am auzit. Numai ca nu-mi vine să cred ce am auzit.
- Oh, lasă-mă să-ţi explic. - Scuze. Pot să vă aduc ceva?
Uh, nu, nu, nu. Nu, mulţumesc.
Ok.
Asculta. Erau acolo şi Saul, şi Mary Halford, şi Andy şi Osbert.
- Dar ce căutau acolo? - Fiecare m-au rugat,
s- au certat cu mine, m- au şantajat.
- Şantaj! - Vor pune un nou boiler mâine.
- Henry, te-a cumpărat cu un boiler? - Shh! Julia!
- Acela nu e părintele Biggs? - Aşa cred.
Îmi pare rău. Scuzaţi-mă. Bineînţeles că nu!
Julia, lasă-mă să-ţi arat ceva.
Julia? Julia. O să construiască cea mai frumoasa biserica,
pe care ai văzut-o. Uite la asta.
Cămin de zi, centru de copii...
Henry, îşi construieşte altarul pentru el!
8 ani, Julia, şi ce ar trebui sa facă în privinţa asta?
Deci ai renunţat la vieţile noastre fără sa vorbeşti cu mine, Henry?
Asta rezolva toate problemele noastre, Julia. De ce nu vezi asta?
Tatăl meu ţi-a încredinţat St. Matt. Cum îndrăzneşti sa fugi aşa?
Bine, bine! Tatăl tău era un sfânt, iar eu nu sunt.
Dar eu sunt aici, Julia, şi el nu e.
Îmi pare rău, Julia.
Dă-mi cheile de la maşina, Henry.
Julia... Julia...
- Julia, te rog stai jos. - Dă-mi cheile Henry.
Scuză-mă. Vrei să fii drăguţ şi să-i dai cheile? Am clienţi aici.
Îmi pare rău. Julia, te rog, ascultă-mă.
Henry, nu pot. Nici nu mai ştiu cine eşti.
Julia.
Hai, Jeremiah. Plecam.
I- am luat lu tata un cadou,
şi am cumpărat un o locomotiva pentru Hakim.
- Era de vânzare. - Da, e minunat, dragule. Minunat!
Bine. Va trebui să-l sprijini acu, Julia.
M- ai auzit? Acum are nevoie de el, mai mult ca oricând.
Mama, nu pot susţine ceea ce e greşit.
Sa predici nu e niciodată rău, indiferent de unde o faci.
El nici măcar n-a discutat cu mine.
Tata n-ar fi luat aşa o decizie, fără sa discute cu tine.
Sigur ca da. Tatăl tău îmi ascundea tot timpul
probleme, mai ales cele legate de biserica.
- Pai, era diferit atunci. - Atunci?
Copilo, bărbaţii nu s-au schimbat de la Adam,
şi el a renunţat la o coasta...
doar ca sa aibă de cine sa ascundă anumite chestii.
Ştii, sa fii supărat pe un copac mort, ne ajuta la nimic.
Da, n-ar arata bine nici sa lovesc un preot.
Nu, tu nu... tu nu... Tu nu vrei să zici asta.
Pentru că tu... Ştii ca îl iubeşti.
Da, şi el ştie asta. Asta e problema.
Ştie ca voi fi aici tot timpul, la fel ca un animal de casa. Ouch!
Vezi? Lui Dumnezeu nu-i place ce zici. Lasă-mă sa văd.
Ţi-ai citit vreodată în palma?
Ok.
Văd o femeie frumoasa, cu o inima buuna,
care trebuie doar sa deschidă ochii, sa realizeze ca tot ce şi-a dorit,
are deja.
Nici măcar nu te-ai uitat la mâna mea.
Dar am tinut-o.
Îl vezi pe Henry cu mine?
Sa vedem.
Ow! Ow!
Oh, e aşa de fierbinte, încât trebuie să-i dau drumul.
Oh, cred ca vorbeşti de trecutul meu.
- Doamnă Biggs, aţi uitat asta. - Mulţumesc, Raj.
Orice foc se stinge câteodată, Dudley.
Dar ce faci, când trebuie sa te decizi, dacă amintirile sut suficiente?
- Ce faci? - Da.
Ce trebui tu să faci e...
- Dansezi, asta trebuie. Iasi în oraş. Da. - Sa dansez?
Ieşi în oraş. Mergi la dans. O să-ţi pui o rochie frumoasa...
- Sa dansez? - Sigur! Fă-ţi soţul sa termine cu aerele...
- Acum, tu l-ai întâlnit pe soţul meu. - Aşa e, l-am întâlnit.
- Nu m-a scos în oraş... - Prea mult timp. Asta e ideea.
Dar în seara asta... În seara asta va fi diferit.
Serios?
În seara asta o să aprinzi un chibrit.
Nu, nu doar un chibrit! Ai sa vezi.
Da-ţi jos haina, urca sus, şi scoate-ţi nevasta în oraş, la dans.
Nu pot. Nu în seara asta.
Henry, aveţi nevoie de asta, tu şi Julia.
Şi domnul Kingman are nevoie de părintele lui la spital...
şi bătrânii de la azil, au nevoie de paturi. - Eşti un singur bărbat, Henry.
Lucrurile nu se îndreaptă, când face alt timp treaba pentru tine.
Chiar şi mariajul.
- Dudley! - Henry
I- ai spus deja, nu-i aşa?
E sus, se îmbraca chiar acum,
şi incaodata o să par eu tipul cel rău.
- Nu dacă te duci. - Dudley!
Ce? Eu doar încerc sa te ajut.
Tu doar încerci sa ajuţi.
- Bine, mă poţi ajuta, dacă o duci tu. - Eu?
- Da, tu. - Nu înţelegi ideea, Henry.
Nu, nu, nu.
Ideea e ca domnul Kingman nu te aşteaptă.
Acum, du-te. O să-mi povesteşti mai târziu.
Şi să nu uiţi să-i zici, ca îmi pare rău.
- Oh, Henry. - Noapte bună.
- Henry. - Nu prea târziu. - Henry. - Şi fără alcool.
N- ar trebui să se întâmple aşa.
- Noapte bună, mama. - Ok, noapte bună.
Nu-ţi fă griji pentru noi. O să-i fac o baie fierbinte...
... şi apoi vom juca Monopoly pe bani adevarati!
Yea!
Cum arat?
Ohhh!
Henry?
Henry? Henry?
- Unde e Henry? - El a zis... a zis ca îi pare rău.
- Îi pare rău? - Da, a trebuit sa plece.
Unul din credincioşi e în spital. Domnul Kingman...
Oh, da. E bolnav de mult timp.
O s-o sun şi eu pe nevasta lui mâine.
Uite, Julia, el a sugerat ca eu...
să-l înlocuiesc, dacă eşti şi tu de acord.
Bine aţi venit la Jazzie. Intraţi.
- Bună seara, doamnelor. - Mulţumesc. - Mulţumesc.
Fratele meu.
Frumos, uh, se dansează.
Tu dansezi? Pun pariu ca eşti o buna dansatoare.
A trecut mult timp.
- Vrei să dansezi? - De ce nu?
- Bine. - Sa încercam.
- Mişcă-te. Aşa. - Mişcă-te.
Se pare că nu dansam cum trebuie, huh?
- Oh, da. Da, înţeleg ce vrei să zici. - Da.
Oh.
- Hai frăţioare! - Oh!
Ce faci?
Acum, asta e... Cea de acolo e frumoasa.
- Ce e asta? - Popeye.
Popeye? Ok.
- Da, se întoarce acum. - Bănuiesc.
- Whoa. - Ok.
- Ieşi în oraş la fel ded des ca şi mine. - Mai rar! Mult mai rar!
Oh, uite aşa!
- Oh, înoţi. - Da, cu spatele.
- Jules! - Bristloe!
- Ce mai faci, drăguţa? - Oh, Doamne!
- Credeam ca lucrezi în Paris. - Am lucrat, dar m-am întorc acu ceva timp.
Nu mai veniţi pe aici, tu şi Henry.
Henry e foarte ocupat. Dar, Doamne, ce bine îmi pare sa te văd.
Oh, şi mie. Ce mai faci, scumpete?
Oh, bine. Sunt bine.
DudIey, BristIoe. BristIoe, DudIey.
Oh, hei, ce faci?
- O plăcere, o plăcere. - Da.
Ştii, dacă Henry nu m-ar fi ajutat cu biletul ăla de avion,
n- aş fi ajuns la Paris.
Îţi spun eu, îi datorez totul acelui om.
- Ar trebui să-l suni şi să-i zici. - Aşa o să fac.
Fă aşa. I-ar face mare plăcere sa mai aibă veşti de la tine.
De ce nu, ştii tu, stăm jos şi vizitam?
Da.
Mulţumesc. Mulţumesc. Mulţumesc foarte mult.
- Deci, Brisloe, mai eşti cu Maxime? - Oh, bineînţeles.
- Oh, bine. - Încă suna de şase ori pe zi...
... să se convingă că am fost un băiat cuminte.
Buna femeie, Maxine. Eşti căsătorit, Dudley?
Nu, nu.
Nu, nu am fost aşa de norocos sa întâlnesc pe cineva ca Maxine sau Julia.
Nu-i aşa?
Era o vreme pe când eram o copila când puteam veni pe aici în fiecare seara.
- Da? Obisnuniai sa vii aici? - Sigur.
Henry m-a cerut de nevasta chiar acolo.
- În colţul acela. - Pleacă de aici.
- Chiar acolo? - Da.
- Astea erau vremurile bune, nu? - Sigur că au fost.
- Nu puteai să-i desparţi. - Whew.
Obişnuia sa urce pe scena şi sa cânte numai pentru el.
Pleacă de aici.
Acum cânta doar pentru Domnul.
Nu ca ar fi rău, ştii, vreau să zic...
Nu, nu, nu. Asta e bine.
Lasă-mă să-ţi spun ceva. Dacă ai vrut vreodată sa ştii cum suna dragostea,
... ea are secretul asta în voce. - Oh, Bristloe, te rog.
De ce nu împărtăşeşti secretul ăla cu noi, Julia?
- Hai, adu-ne aminte, scumpo. - Nu, nu, nu, Dudley.
- Au trecut ani, serios. Mult timp. - Încă o mai faci în B?
Nu. nu. Bristloe. N- o mai fac deloc.
Pai, as vrea sa ştiu cum suna dragostea.
- Pai, asta ar rezolva problema. - Bristloe...
- Nu ştiu cântecul. - Nu vreau... nu vreau să mai aud un cuvânt.
- Eu nu... - Nu, nu. Vrem sa te auzim cântând.
Ai cântat pentru Henry tot timpul.
Nu ştiu. Ar trebui sa plec acasă.
Vom... Vom face asta în B. Urmaţi-mă, da?
Ok. Urmaţi-l băieţi.
Mergi chiar acolo. Chiar acolo.
Hai. Cânta pentru Henry.
Nu, nu.
Am pornit.
Mulţumesc. Mulţumesc foarte mult.
Eşti rău.
- Unul pentru tine. - Mulţumesc.
Unul pentru mine...
şi unul pentru copac... - Mulţumesc.
Ţi-am cumpărat cadoul de Crăciun ieri.
Serios? Ce-ai luat?
Nu pot să-ţi spun. E un secret.
Ce-i cumperi mamei de Crăciun?
Nu ştiu. Ce crezi ca ar trebui să-i cumpăr?
Eu cred ca ea vrea sa meargă în pat.
Poftim, tinere?
Se uita cu Dudley la o cămaşa de noapte din vitrina unui magazin.
- Serios? - Bine, hai tinere. Ora de culcare.
Hai. Dacă e s-o aştepţi pe mama ta să vină acasă,
o să fii prea mare ca să vină sa te mai inveleasca.
Mergi sus şi mai pune nişte Vicks pe piept. Sa vedem poate reuşim să-ţi desfundam nasul.
Cred că ai fost născut cu nasul înfundat. Vino aici.
- Noapte bună, tăticule. - Noapte bună, fiule.
- Ohh, mulţumesc. - Mulţumesc. O seara buna.
Mulţumesc.
- Ai petrecut bine? - Glumeşti? A fost minunat. Tu?
- M-am simţit bine. - Da. - Nu eşti un dansator aşa rău.
Nu m-am mai distrat de mult aşa de bine.
Oh, şi eu, şi te-am auzit cântând.
Da. Eram pe punctul de a urca acolo cu tine.
Sunt aşa de fericita ca n-ai făcut asta.
Cred în minuni.
- Shh! Cred ca dorm toţi. - Nu chiar toţi.
- Hei. - Dudley.
Cred că nu trebuie sa te întreb dacă te-ai simţit bine.
Ne-am simţit bine. Am fost la Jazzie.
O parte din vechea formaţie era acolo, şi...
Aţi fost la Jazzie?
Da, da şi era şi Brisloe acolo.
Henry, nevasta ta a urcat pe scena. N-o să-ţi vina sa crezi...
Stai, stai, stai
Aţi fost sa cantati la Jazzie toată noaptea?
Pai, tu mi-ai zis s-o scot în oraş.
Ţi-am zis s-o scoţi, dar nu în locul unde am cerut-o de nevasta. Ce...
Henry, noi ne-am distrat. Îţi aminteşti cum e sa te distrezi?
Dar, draga mea, la Jazzie?
Pai, poate că am cântat la Jazzie,
pentru că nu voi mai cânta la vreo biserica de-a lui Joe Hamilton, Henry,
oricare ar fi aia.
- Mulţumesc, Dudley. - Noapte bună, Julia.
- S-a distrat de minune, Henry. - Oh, serios?
Da. Da, mi-a spus cum ai cerut-o tu de nevasta. Mi-a arătat colţul.
Colţul? Nu-mi vine să cred întreaga situaţie.
Nu, nu poţi. Asta e problema ta.
Mm-hmm. Pai, nu prea mai crezi în nimic, nu-i aşa, Henry?
Nu crezi în mine, nu crezi nici în tine.
Nu crezi ca mai poţi face diferenţa.
Nu crezi ca Billy Eldridge e nevinovat.
Billy... Bineînţeles ca asta cred.
Nu pari foarte convins, Henry.
Uite, am mai încercat să-l ajut, ştii?
- Serios? - Da.
Şi în afară de asta, el nici nu vine la biserica.
Ai încercat să-l priveşti în ochi, şi să-l întrebi adevărul?
Nu. Şi ştii de ce? Bănuiesc ca eram prea ocupat cu distracţia.
Cred ca asta e problema ta, Henry. Eşti mult prea ocupat.
Nevasta ta simte de parcă ar fi singura în mariajul asta.
Fiul tău şi-a pierdut cel mai bun prieten.
Ce ai de gând să faci în privinţa asta, Henry?
Nu trebuie sa mă asculţi pe mine. Ai dreptate.
Dar ar trebuie să-i asculţi pe ei.
Hai, toată lumea. E timpul să facem coşurile de Crăciun.
- Nu ai de gând sa ajuţi? - Mi-e dor de Hakim.
Ştiu.
Dar o mulţime de oameni depind de noi cu aceste coşuri.
- Ce crezi? - Ok, atunci.
Bine?
Şosete pentru gimnastica. Nimic nu poate spune
Crăciun Fericit mai graitor ca şosetele pentru gimnastica.
Ah!
Uh, Billy. Uh, acolo.
Mulţumesc.
Billy, vreau să vorbesc cu tine.
Îmi risipesti timpul, ştii asta?
Marele juriu e pe cale de a mă condamna.
- Te rogi vreodată, fiule? - Oh, da.
- Da, sigur. - Nu ţi se potriveşte ţie. Da. Bine.
- Joci basketball? - Da.
Când joci basketball, nu speri ca atunci când arunci mingea,
sa între în cos?
- Da. - Pai, în asta consta rugăciunea: speranţa,
şi ceea ce fac eu, e să dau oamenilor speranţa.
Care e ideea? Oricum nimeni nu mă crede.
Billy.
Uită-te la mine, fiule.
- Ai participat şi tu sau nu? - Jur, părinte.
S- a întâmplat exact cum am zis.
Am mai avut eu necazuri înainte, dar acum îţi zis adevărul.
Când a fost ultima oară când ai zis o rugăciune, Billy?
- Nu ştiu. - Pai,
cred că e timpul să faci o încercare.
- Care e situaţia celuilalt caz? - Bună dimineaţa, Doamnă Judecător.
- Frumoasa zi, nu? - Părinte Biggs, asta nu e un loc de joaca.
E o curte de tribunal. Nu am timp sa...
Eu lucrez pentru o curte şi mai mare, Înălţimea voastră,
şi îmi găsesc timp.
Am venit sa zic ca Billy Eldridge e nevinovat.
- Va cred pe cuvânt. - Cum pot să vă demonstrez?
- Lasă-l sa între. - Era în drum sa inapoieze o caseta video,
avea 20$ de la un casier automat.
- E o stampila cu timpul pe chitanţa. - Ce?
Victima l-a identificat, părinte. Victima...
L- a văzut stând acolo, Doamnă Judecător, şi asta era tot ce făcea Billy.
E o audienţa cu jurii într-una din camerele de pe palier, Doamnă Judecător.
Dar procurorul nu va prezenţa cazul dacă nu luaţi în considerare dovada,
- Şi ştiţi că nu este niciuna. - Părinte, vino aici.
- Vino aici. - Aşa.
Apreciez ca vrei să-l ajuţi pe băiat.
Tânărul, Doamnă Judecător, s-a ajutat singur.
A venit în fiecare zi la 4:15 pentru un job la Sampson's Stationery,
un job pe care l-a mentinut de 2 ani, iar noaptea merge la şcoala.
A fost la o rascruce cu mult timp în urma, Doamnă Judecător, şi a ales calea corectă.
Acum e timpul să-l judecati d-voastră, dar nu trecutul, ci viitorul lui;
nu eşecurile lui, ci visurile;
nu imperfectiunile, ci posibilităţile.
Aleluia!
Aleluia, aleluia
Aleluia.
- Aleluia, aleluia. - El e Billy? - Da!
Aleluia
Mama! Mama! A venit Billy acasă!
- Toţi te aşteaptă. - Mulţumesc mult, părinte.
- Cu plăcere fiule. - Vine Billy. - M-am rugat pentru tine Billy.
Buna, Jessica. Mi-a fost dor de voi toţi.
- Veniţi aici copii. Ce mai faceţi? - Billy!
- Billy! Oh! - Unde sunt băieţii?
- Îmi pare bine sa te văd, fiule. - Hei, frăţioare, ce mai faci?
- Hai. Hai înăuntru. - Dumnezeu sa te binecuvânteze părinte.
- În casa. Hai. E frig aici afară. - A venit Billy acasă!
- Hai mama. - Billy a venit acasă. - Hai, mama.
Îmi pare aşa de bine sa te văd. Te-au rănit în vreun fel?
Bine ai venit acasă, Billy.
- Nu, nu m-au rănit. - Eşti bine? Ţi-e foame?
Ţi-e foame. Ţi-e foame.
Copii, scoateţi farfuriile alea bune.
2 puncte.
- Se descurca mai bine ca tine. - Nu ştiu, Dudley.
Eu sunt mama. Nu pot muri aşa.
- Pauza. Mă dor picioarele. Vreau să mă uit. - OK puiule, te poţi uita.
- A fost distractiv. - Whoa!
- Ok. Bine. Stai acolo. - Ok.
Şi mamava fi chiar acolo, patinand, ok?
- Să-ţi ţină de cald, - Aşa o să fac.
Şi omul acela îţi va aduce ceva de băut, ok?
- Şi uită-te după tata. - Buna, Lisa! Aici!
- Bine. - Hai, Julia. - Ok.
- Domnişoara. - Doamnă, te rog.
- Nimic prea fantezist. - Ah, oui, oui.
Bine.
Aşteaptă. Voi face mai bine.
Indoaie-ti genunchii. Eşti un talent înnăscut.
Ţi-am zis ca voi face mai bine.
Mă întreb unde e Henry.
La ora asta? Probabil blocat în trafic.
Oh, hai!
De unde a venit lumina asta?
- Şi asta e adevărul. - La naiba, nu pot să cred aşa ceva.
- Mama! - Jeremiah!
- Uite ciocolata ta calda. Mama ta ţi-a trimis-o. - Mulţumesc.
Cu plăcere.
Eşti gata?
Oh! Nu pot face asta.
De ce?
Oh! Trebuie sa te relaxezi.
Schimba-te. Vrei să te schimbi odată?
Nu!
Nu pot crede asta!
Nimănui nu-i pasa.
Sunt singur? Schimba-te lumina! Trebuie să-mi văd fiul!
Ah! Mulţumesc! Mulţumesc!
Oh, ai avut dreptate mama. Mama mi-a zis...
ca atunci când lucrurile nu-ţi ies cum vrei de prima oară,
trebuie sa crezi în continuare, şi sa continui sa crezi, şi ai avut dreptate mama.
Domnul Kringle e Moş Crăciun.
Ow! Buna! Whoo!
Buna, mama.
Shh! Filmul e aproape gata.
- Te pot ajuta cu asta. - Oh, mulţumesc.
- I-ai spus că... - Doamnă.
Bine, jos cu cizmele.
Oh!
Bunica plânge.
Da, puiule. Ea plânge la filmele astea în fiecare Crăciun.
Ea plânge şi la "Jingle Bells".
Oh.
Oh!
Deci a fost bine la patinaj, huh?
- Uh, da. - Oh, da. A fost bine.
- E fost frumos. Am avut... - Da, a fost frumos.
- Da. - A fost distractiv. - Bunico?
Minunat. A fost frumos. Ştii, patinajul.
Da. Am petrecut bine. A fost...
- Da? - Da. A fost minunat.
- Eu, eu am ras mult. - Oh, Doamne.
Nu acum, dragule. Du-te în bucătărie, şi adu-i bunicii un pahar cu apa.
Hai du-te.
- Uh, eu voi... - Oh, ce distracţie...
- Da, eu voi, uh... - Mm-hmm. Bine.
Uh, voi merge în birou sa mai lucrez un pic.
Oh, Doamne.
Mama, ai spus asta deja.
Şi o voi zice din nou. Oh, Doamne!
Mama, a fost foarte drăguţ. Asta e tot.
Cel puţin el are timp pentru mine.
Julia, Henry nu poate fi în 10 locuri odată.
Şi sa nu-mi spui ca tatăl tău putea.
Acum aduna-te, tanaro.
Eşti o femeie maritată.
Oh, mama, pot sa mă uit în vitrina,
chiar dacă nu cumpăr.
Da, pai, mai bine nu mergi la cumpărături din astea...
cu bani în buzunar.
Şi mai bine să nu pui nimic, pe eventualele liste.
- M-ai auzit? - Oh, mama.
- Încă odată. - Oh, gata, Jer, te rog.
- A venit acasă tatăl tău. - Tăticule!
- Unde ai fost? - Îmi pare rău, Jer. Sincer.
Nu pot înţelege totuşi, de ce a fost traficul aşa de rău.
- Vom merge mâine, bine? - Bine.
- Am patinat, tata. - Serios?
Bravo ţie. Şi eu i-am oferit lui Billy Eldridge o casa de Crăciun.
Au renunţat la acuzaţii, Henry. Cum ai reuşit?
Le-am amintit doar, că trebuie doar sa te uiţi
în ochii cuiva ca sa vezi dacă e sau nu vinovat.
Şi nu a fost aşa de greu.
- Tăticule? - Da, fiule.
Nici patinatul nu e aşa de greu.
- Nu e? - Nu.
- Te-a învăţat mama, nu? - Dudley şi cu mama. E fost aşa distractiv!
A fost şi Dudley la patinat cu tine?
Te-am aşteptat şi pe tine, Henry. Nu ai pierdut prea multe.
Ah, Henry! Exact omul pe care vroiam să-l văd. Ştii, am lucrat pentru Crăciunul asta...
- Stai departe de nevastă-mea. - Ce-am mai făcut acum?
- Ai scos-o la masa. - Pai, ai întârziat, Henry.
- Ai dus-o la Jazzie. - Tu m-ai rugat.
Ai dus-o la patinaj. Ce fel de bărbat crezi că sunt?
Stai dracului departe de ea.
Henry, eşti omul lui Dumnezeu.
Asta nu înseamnă că sunt orb. Am văzut în ce fel se uita la tine.
Serios? Adică, serios?
Bine. Vreau să pleci acum.
- Acum? - Da. Acum.
Nu cred ca pot face asta, Henry. Sa verific agenda îngerilor.
Spune că nu pot pleca, pana nu-mi închei misiunea, cred.
Sa vedem. Sa vedem, spune chiar aici... Aşteaptă un minut. Hei! Henry!
Hen...
- Ce a fost asta? - Ohh!
Dumnezeule!
- Ce? - Ai încurcat-o.
Ce-a fost asta? Ce e aia?
Nu a fost un semn că e un nou papa aici. Îţi spun eu asta.
Ce vrei să spui?
Ce se întâmpla aici? Ai încurcat-o.
Eu am încurcat-o?
- Mă vrei afară din casa ta. - Da, vreau să pleci din casa mea.
- Nu eu sunt problema în casa ta acum. - Da, vreau să...
- Nu eu am fost! Nu eu! - Cu cine vorbeşti?
- Pleacă din casa mea! - Ce se întâmpla aici?
Am terminat cu serviciile lui Dudley. Îl vreau afară din casa mea!
- Asta vrei Julia? - Întrebarea nu e ceea ce vrea ea...
Bine, Julia, şi tu faci parte din ea. Spune tu.
Opriţi-vă amândoi chiar acum. Opriţi-vă!
M- aţi auzit?
- Vezi? Vezi ce ai făcut? - Nu e din cauza mea, Henry.
Tu şi Julia aţi fi avut problemele astea, chiar dacă eu n-aş fi apărut.
Uiţi ce e important pentru ea şi pentru tine.
Şi tu îmi vei reaminti, sunt sigur.
St. Matt e mai mult decât o biserica, Henry.
E un lipici ce tine cartierul asta unit.
Şi aminteşte-ţi cuvintele mele. Fără ea, cartierul asta se va destrama, îţi garantez.
Şi Julia nu se va mai uita niciodată la tine, la fel.
Hei, frumuşelule. Hai. Hai cu mine, pana peste drum.
Trebuie sa duc farfuria asta la Bessie Adams.
- Pai, de fapt, eu... - Hai cu mine!
Încântat!
- Am auzit despre ce discutaţi. - Serios?
Ştii ca de obicei nu mă bag în treburile oamenilor.
- Uh-huh. - Aşteaptă o secunda.
Mmm-mm!
Acum, ce-i faci ficei mele?
Doamnă Coleman, e în regulă. Îţi promit.
Nu e în regulă, Dudley, când vezi o femeie maritată...
că se uita la un bărbat în modul ăla.
Eu încerc doar să-i ajut. Asta e tot.
Ştii, chiar nu ar trebui sa fumezi. Timpul de aici, de pe Pamânt e preţios.
Aşa e. Şi ştii ca cel mai preţios timp...
e cel petrecut cu familia.
Acum, ştii ca eu ar trebui sa rămân aici, numai de Crăciun.
Dar pot sa mă rănesc la sold în mod intenţionat...
şi o să stau până în anul 2000, dacă trebuie.
Înţelegi ce-ţi spun?
- Acum da, înţeleg. - Mm-hmm.
Uite, am nişte probleme să ajung la Henry.
Acum, Julia, pe de alta parte, e minunata.
- Cred ca merita oportunitatea... - Despre ce vorbeşti...
despre ce merita şi ce nu merita Julia?
Ea e nevasta lui Henry.
Nu-ţi fă griji. Sunt sigur ca mă va uita foarte repede după ce voi pleca.
Va uita de ea, dacă continui aşa.
- Marguerite, tu eşti? - Vin acum, Bessie.
Şi, Dudley, eşti o persoana fermecătoare.
Dar poţi fermeca pe altcineva, bine?
Bessie, intru.
Ţi-am zis ca m-am lăsat de fumat?
Sunt aşa mândra de tine, draga.
- Ai grija. Să nu aluneci. - Hai. Să mergem.
- Mulţumesc. Acum vom avea mai mult spaţiu. - La revedere Saul!
- În sfârşit. Pa. - Hai! Buna, Dudley!
- Am grija de Jeremiah. - Mama, mama, mama.
- Aici căţeluş. - Oh, Dumnezeule! Oh, pleacă de...
- Pleacă de lângă câine. Hai! - Jeremiah! Jeremiah!
- Saul? - Suntem în întârziere.
Unde merge acum?
Mulţumesc pentru călătorie. Ştiu ca a trebuit sa te abati din drum.
Oh, primele 5 minute din "Spărgătorul de nuci", nu s-a schimbat deloc de anul trecut.
- O să-i fac sa plece înainte de rugăciune ca sa putem veni sa te luam. - Oh, mutumesc.
Ok.
- Um... - Um..
- Mulţumesc. - Ok.
- La revedere. - Pa.
- Saul, hai. - Hai. Vom întârzia.
Oh, Moş Crăciun, lasă-l pe omul acesta sub pom, dacă va încăpea.
Oh, Keeleys. Ia-o la stânga pe Woodlawn.
Keeleys locuies pe str. Sixth.
Henry, familia Keeleys locuiesc pe Woodlawn.
- Eşti gelos. - Nu sunt gelos.
Ba da, eşti.
Poate am tot felul de sentimente, dar gelozia nu e una din ele.
Sigur eşti. Eşti aşa de gelos, ca nici nu poţi gândi bine.
Gândesc foarte bine. Mulţumesc.
Nici nu-ţi mai aminteşti unn locuieşte fam. Keeleys.
Casa fam. Keeleys e pe str. Sixth.
- Atunci ce cauta chiar acolo? - Ce?
Hmph.
Se tot muta.
Woodlawn. Sixth.
- Asta e? - Mm-hmm.
- Uh-huh. - Asta e casa. Ai grija, Henry.
Voi avea.
Am condus pana aici. Probabil nici nu sunt acasă.
Cel puţin, puteau să-şi cureţe aleea.
Whoa!
Henry?
De ce razi?
Arăţi ca un puşti. Te simţi bine?
- Sunt bine. - Lasă-mă sa te ajut.
Mulţumesc, puiule.
Oh, puiule. Ce faci?
- Credeam ca vrei să mă ajuţi. - Ai făcut asta intenţionat.
- Eddie, vino repede aici. E preotul. - Ce se întâmpla?
- Dumnezeule. - Domnule Biggs, sper că nu v-aţi lovit.
- Oh! - Va simţiti bine? - Mulţumesc. Suntem bine!
Le-am zis copiilor aştia sa cureţe aleea. Nu le e mintea decât la Moş Crăciun.
- Îmi pare rău. - Astea sunt ale d-voastră. Crăciun Fericit.
- Ale noastre? - Crăciun Fericit. - Crăciun Fericit.
Intraţi în casa. Să nu raciti. Aveţi grija.
- O să avem. - Ne vedem Duminica.
- Oh, vom fi acolo toţi. - Bine.
De parcă am face asta dintotdeuna.
Dintotdeauna. Îţi mai aduci aminte prima dată?
- Mama mea era în vizita. - Da.
Ştii, Henry, nu m-a plăcut niciodată.
Nu, nu, nu. Nu e adevărat.
Obişnuia sa zică, "Fato, sr fi bine sa mai pui nişte carne pe tine,
Henry nu prea are pe ce pune mâna."
Pai, ea doar vroia ca tu sa mănânci. Asta e tot.
Nu, ea vroia să fiu la fel de grasa ca şi ea.
Nu, nu. Nu era aşa de grasa.
Henry, un poliţist trecea pe strada, o vedea pe mama ta şi striga: "Împraştiaţi-vă"!
Opreşte.
Să se odihnească în pace.
E bine sa te văd râzând din nou.
E bine să ai un motiv.
Ştii, îmi lipsea acest Henry.
As vrea sa apara mai des.
Uite. Am făcut-o.
Mă duc pentru un minut la biserica. Tu intra în casa.
- Imediat. - Mulţumesc.
- Să nu aluneci. - N-o sa alunec. Să nu întârzii.
Bună seara, părinte.
- Am putea împarţi fluturasi. - Cred ca ar merge. - Suna bine.
- Da. - Domnule Hamilton? - Asta ne va încetini?
- Poftim, domnule Hamilton? - O luna?
- Ar putea fi bine. - Da, Benita?
Părintele Biggs a venit să vă vadă.
- Henry! - Joe. Um...
Joe, vreau să stau de vorba cu tine. Am putea sa...
Spune. Spune. Nu am secrete fata de oamenii mei.
- Ia loc. Tu... - M-am răzgândit. Nu mai vreau.
- Să mergem, băieţi. - Nu pot să-mi las oamenii, Joe,
şi ei nu-şi permit să vină sa cureţe aici...
Şi, în legătura cu mutatul, Julia şi cu mine...
Henry, afacerea e afacere.
Decizia mea e finala. Îmi pare rău.
Noua ne pare rău. Părerile de rău nu sunt suficiente, Henry!
Nu înţelegi, Henry! Nu-mi pasa de St. Matt.
St. Matt e unde am fost, nu unde vom fi!
Numai dacă oamenii ca tine o abandoneaza, Joe.
Ştii, erai şi tu aşa nu te puteai hotări sa pleci de lângă ai tăi...
de cum ai făcut ceva bani.
Nu avem unde merge. Dar cel puţin copiii noştri trebuie sa crească cu eroii lor.
Uite, Henry. Încerc să fiu drăguţ cu tine...
pentru că avem un trecut împreună, iar fostul preot a fost bun cu mine,
dar asta se va întâmpla, chiar dacă tu vrei sau nu.
Cu tot respectul Joe, cum crezi ca mă vei convinge?
Nu pe tine! Biserica. Va fi demolata.
- Ce se duce la vale? - Biserica e...
Henry, ştii de ce sunt donator la o biserica la care nu merg?
Pentru că au venit toţi la mine implorandu-ma
şi zicandu-mi cât de falita e biserica.
Am cumpărat ipoteca. Aşa e.
Eu o deţin şi va fi demolata. Pământul ăla valorează
mult mai mult pentru mine, fără nimic pe el.
Vei darama biserica?
Da. Da. Şi voi construi un mall şi un teren de tenis.
- Un teren de tenis? - Henry, asta va schimba întreg cartierul.
- Locul asta va aduce bani adevăraţi. - Oh, înţeleg.
- Înţelegi ce vreau să spun? - Da. Crezi ca fără mine, acolo să-i conduc,
oamenii vor claca, ca o casa din cărţi de joc.
- Nu. - De asta m-ai chemat aici.
Nu, Henry. Eu vreau să-i conduci, dar către viitor.
Viitorul cui, Joe? Ei nu prea joaca tenis.
Joe, întoarce-te la biserica. Sa vezi exact pe cine vei răni.
Să le vezi fetele, familiile... copiii, Joe.
Oamenii sunt mult mai tari decât par, Henry.
Henry, uite. Hai. Vor supravieţui.
Şi încă mai crezi că-ţi pasa de lucrurile de care ne pasa noua?
"Hark! I-am auzit pe Joseph şi pe Mary în iesle".
- Asta e ce-o sa zic. - Numai ca mai tare.
"Hark! I-am auzit pe Joseph şi pe Mary în iesle".
Apoi Michael şi Jessica vor intra...
şi vor cânta un cântec foarte lin.
Nu e chiar aşa de lin, şi e foarte drăguţ.
Vroiam sa te întreb: voi doi v-aţi certat aseară?
Nu, mama, am livrat coşurile de Crăciun.
Şosetele pentru gimnastica au avut un succes enorm.
Ha! Ştiam ca aşa va fi.
- Că ai avut dreptate. - Buna.
- Henry! - Buna. - Tata.
Jason s-a îmbolnăvit şi voi fi un cioban în piesa.
Nu maitrebuie sa zic "baaa".
Oh. Asta e minunat.
Pentru că cineva foarte special va fi în public,
şi va asculta fiecare cuvânt pe care îl vei spune.
Mama ta şi cu mine ne-am dat seama ce să-ţi luam de Crăciun, fiule.
- Da. - L-ai împachetat?
Nu chiar.
Hakim!
- Awww. - Mi-a fost dor de tine.
Aww.
Va sta aici pentru totdeauna?
Pai, pana de revelion. Şi după asta vom mai vedea.
Da!
Am un secret să-ţi zic. Ambulanţa mea are sirena acum.
Serios?
Dumnezeu s-o binecuvânteze pe mama... şi pe tata...
- Şi pe bunica... - Şi pe bunica mea.
- Amin. - Bine băieţi, sunteţi gata?
Ne-am zis rugăciunile, pentru că eram deja în genunchi.
Ok. E timpul sa mergeţi în pat acum. Hai.
Bine. Noapte bună.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Să nu staţi de vorba pana târziu.
Închide uşa te rog.
Ok.
- Aşteaptă pana îl întâlneşti pe Dudley. - Cine e ăla?
- Tipul cu haina gri. - Huh?
- Îţi aminteşti. - Oh.
Crăciunul ar trebui să fie...
cea mai fericita zi a anului.
- Henry? - Hmm?
- Vreţi nişte ciocolata calda? - Nu, mulţumesc.
Trebuie sa verific panoul electric.
Dacă mai punem nişte lumini în copacul ăla, o să explodeze casa.
Crăciunul ar trebui să fie cea mai vesela zi a anului.
Dar pentru St. Matt e o zi a capitularii...
nu pentru că mă voi duce la alta biserica sa predic, cum mulţi cred,
ci pentru că oamenii care deţin clădirea, o vor darama.
Acum, nu e vina nimănui. Nu e nimeni vinovat.
Henry.
Doar ca în ciuda tuturor eforturilor noastre, visul nostru-
- Visul meu pentru St Matthew's- nu se va îndeplini. - Ohh.
Dar să ne amintim lucrurile bune pe care le-am împărţit de-a lungul timpului:
rasetele, boilerul exploziv,
sunetul vocilor către rai.
Îmi vor lipsi toate acestea. Va mulţumesc pentru efortul vostru.
Va mulţumesc pentru prietenia voastră.
Dumnezeu să vă binecuvânteze. Va iubesc pe toţi.
Cu ce va pot ajuta?
Bună seara. Sunt asistentul parintelui Biggs.
- Aşteptaţi în salon, vă rog. - Mulţumesc.
Ok, Bernita, mă ocup eu de asta. Nu pot să cred aşa ceva.
Nu cumpăr nimic! Pentru Dumnezeu, e ajunul Craciunului!
- Pentru Dumnezeu întradevăr. - Te-a trimis Henry Biggs aici.
I- am zis că e terminat. La dracu cu el.
Nu, în rai cu el, Joe. Asta e un plan pe care nici măcar tu, nu l-ai putea strica.
- Uite, nu ştiu cine eşti, dar dacă tu... - Sunt un înger.
Nu, nu al tău.
Nu, mă tem ca al tău e tare departe.
Sunt un om foarte ocupat, şi tu îmi risipesti timpul.
Pai le dau o alta biserica. St. Matt e...
Ce este?
E ca trecutul tău, Joe.
Poţi fugi de el, dar oricum e încă acolo.
Ce vezi când te uiţi la un loc ca asta?
Îţi voi zice eu ce vezi: Sterling Acres,
cel mai nou miracol în dezvoltare, de la Hamilton Realty.
Văd 200 de apartamente de lux.
Aici, un club de sănătate non-stop pe aceste pamanturi.
Sa nu-ţi mai spun de interior, un design pe care trebuie să-l vezi ca sa crezi.
Asta e stricat.
- Şi nu sunt bransate. - Genul de case pe care le meritaţi.
Şi ştiu, pentru că sunt Joe Hamilton...
E foarte inteligent, oricum ai făcut toate astea.
Şi îmi pasa de lucrurile de care va pasa şi vouă.
Dar trebuie să faci mai mult decât atât.
Da, trebuie să faci mai mult decât atât...
sa ajungi la mine.
Trebuie să faci mai mult decât atât sa ajungi la mine.
Oricine ai fi.
Nu-ţi fă griji cine sunt, Joe.
Nici n-o să-ţi mai aduci aminte de mine mâine.
Dar tine minte asta.
Uită-te la adevăratul preţ, înainte de a incheia o afacere.
- Şi ce ar trebui sa însemne asta? - Ştii ce vreau să zic.
Ascuta-ti inima. Fă ce-ţi dicteaza ea.
Îţi vei găsi calea.
Hark! I-am auzit pe Joseph şi pe Mary în iesle.
Unde sunt Joseph şi Mary?
Oh!
Vedeţi Pruncul, blând şi blajin.
El e copilul lui Dumnezeu.
Deci sărbătoriţi Crăciunul.
Pentru că în aceasta zi, Fiul Lui s-a născut.
Uh, Julia.
Vroiam sa te văd, să-mi iau rămas bun.
Nu, nu, nu. O să sun la consiliu şi o să le zic ca mai avem încă nevoie de tine.
Pai, e mai sus de puterea consiliului.
Mult peste. Şi în afară de asta, e timpul.
- Cum poate fi timpul? - Pai, pur şi simplu e timpul.
E nostim, ştii. Am petrecut ultimii 30 de ani...
gândindu-mă ca as fi fericit sa mă întorc în locul asta.
Aici? Cred ca consiliul te-a trimis în nişte cartiere moarte, Dudley.
Pai, moartea e relativa.
Dar acum ştiu unde îmi este locul.
- E din cauza mea? - Nu.
Pai, doar poate un pic.
Îţi aminteşti când m-ai întrebat ce să faci...
când flacăra pasiunii dintre două persoane se stinge?
Da.
Răspunsul e: N- o laşi.
O să te mai văd vreodată?
Nu ştiu. Pai, sa vedem.
Nu. Nu din nou.
Sau poate un pescar...
pe mare...
sau poate un...
- Cum pot să-ţi mulţumesc? - Mi-ai mulţumit deja.
- Dumnezeu sa te binecuvânteze. - Mulţumesc.
Cine şi-ar fi imaginat, un rege...
Era aşa de clar...
Domnul Biggs? Aici!
Jessica, mai ai încă cântece de cântat.
Sunt uda.
Cine a pus Baby Wet Wet în loc de Iisus?
Domnul Biggs! Fecioara Maria a plecat.
Oamenii vor ştii ca asta nu e în Biblie.
Fă ceva!
Mai bine te duci acolo.
Ca lumea va fi diferită...
pentru că suntem vii.
Asta e când raiul a rămas nemişcat
Sa proclame
Într-o zi, un înger
A spus liniştit
Ca în curând va aduce
Ceva special pentru mine
Şi dintre toate darurile minunate
Pe care le-ar fi putut aduce
Cine şi-ar fi imaginat
Un Rege.
Mulţumesc foarte mult.
Grăbiţi-vă. Hai.
- Mama, am fost bun? - Oh, cel mai bun măgar!
O voi face.
- Nu e rău, omule. - Oh, da.
"Crăciunul ar trebui să fie...
cea mai fericita zi a anului".
- Amin. - Da.
"Dar pentru St. Matthew, azi e..."
"Pentru St. Matt...
azi ar trebui să fie..."
Dragii mei, Dumnezeu nu ne-a promis niciodată o viaţa perfectă.
- Da. - Amin.
- Păstrează pentru mai încolo. - Oh, nu!
Cât timp suntem aici, pe pamânt,
sunt nişte lucruri pentru care trebuie sa muncim.
- Am dreptate? - Da. - Amin.
- Nu ştiu ce să fac. Nu urmează scenariul. - Eu cred că se descurca bine.
- Ar putea fi un loc de muncă. - Uh-huh.
- Ar putea fi o biserica. - Amin.
- Ar putea fi o comunitate. - Amin.
- Ar putea fi o căsnicie. - Amin. - Amin.
Dar vestea buna e ca, EL ne-a dat 2 arme secrete să ne ajute sa reuşim.
- Speranţa! - Speranţa!
- Şi dragoste. - Şi dragoste.
- Speranţa! - Speranţa!
- Asta e tot ce are o rugăciune. - O rugăciune.
- Şi dragoste. - Şi dragoste.
- Sa iubeşti e sa dai. - Amin.
- Pur şi simplu. - Amin.
Dar în dragoste, mai este deasemenea şi iertare.
Iar iertarea aparţine tuturor.
- Aşa e. - Da!
- Ca draptul de a respira. - Da!
- Sau de a mânca. - Da!
- Sau chiar de a se îndrăgosti. - Amin!
Amin.
Câteodată noi... luam dragostea ca pe ceva ce ni se cuvine.
Am dreptate?
Cei care sunt aproape de noi,
dragi noua,
acei sunt cei pe care uitam să-i păstram în suflet.
- Amin. - Dar minunea e,
ca atunci când iubim pe cineva,
îl iubim pe Dumnezeu.
Uită-te la cei care te iubesc,
caci ei sunt chipul lui Dumnezeu.
- Aleluia. - Aleluia.
- Şi când drumul e întunecat, - Amin.
- Şi se bifurca, - Oh, da.
Îl vom lasa pe Dumnezeu să ne arate calea.
- Oh, da. - Ne va da inima...
- Să ne intregim din nou. - Da!
- Vedeţi, eu ştiu... - Da!
... pentru că aşa a făcut cu mine. - Da!
Aţi putea sa mă întrebaţi, "Cum"?
- Cum? - Cum?
Vedeţi... El...
Vedeţi... El are aceşti îngeri...
- Da! ... ce aşteaptă la o coada mare...
pentru o Şansa să vină aici jos, şi să ne ajute pe fiecare din noi.
- Şi aşa fac, dragii mei. Da!
- Azi, sunt într-adevăr binecuvatat. - Da! Da!
- Binecuvântat cu speranţa, - Speranţa.
- Binecuvântat cu dragoste... - Dragoste.
Şi binecuvântaţi cu credinţa ca pot face o diferenţa.
- Da! - Toţi putem!
- Putem salva biserica asta! - Da!
- Da. - Are dreptate.
- O să ne ajutam săracii. - Oh, da!
- O să ne ajutam tinerii! - Da! Bine!
- Şi pe cei singuri, şi pe cei nevoiaşi! - Da! Da!
- Deci acum lasă-ne sa începem din nou! - Da!
- Lasă-ne să mergem mai departe. - Amin.
- Mai departe în speranţa. - Speranţa!
- Mai departe în dragoste... - Dragoste!
Şi mai departe către noi zile din viaţa noastră.
Da!
Să ne prindem de mâini şi să ne rugam Domnului.
Whoo!
Să ne rugam! Aleluia!
Îmi pare rău.
Pot?
Mulţumesc.
Aleluia!
- Te iubesc puiule. - Şi eu te iubesc.
Te iubesc, te iubesc, te iubesc, te iubesc.
- Sunt aşa de bucuros... - Crăciun fericit. - Crăciun fericit.
- Mulţumesc, domnule, Crăciun fericit. - Crăciun fericit.
- Crăciun fericit. - Ai fost aşa de bun azi. - Crăciun fericit, Saul.
- Crăciun fericit, Henry. - Mulţumesc, mama.
- Vei fi încă membru la primavara? - Membru?
Am de gând sa mă marit în biserica asta.
- Ce? - Cu cine? - Tu cu cine crezi?
Ştii ca tu eşti micuţul meu miel bondoc.
- Vom avea un tata? - A zis cumva "miel bondoc"?
- Nu pot să cred că ai zis asta preotului. - Da!
Pai, preotul va trebui sa înveţe.
Va trebui să-şi caute o noua secretara de săptămâna viitoare.
- Va trebui sa mă rog pentru asta. - Hei, frate.
Joe. Uh, Crăciun fericit.
Aici e locul tău, Henry.
Sună-mă luni. Vom rezolva noi cumva problema cu ipoteca.
- Asta e minunat. - Sună-mă.
- Te voi suna. - Henry, ai făcut-o.
Nu, draga, am făcut-o.
- Buna ceremonie, părinte. - Crăciun fericit.
- Cine e ăla?
Nu ştiu. Poate e nou venit în cartier.
Hai, băieţi. Să mergem!
Hei, Crăciun fericit, Dudley.
Crăciun fericit şi ţie, Jeremiah.
- Mâncare şi cadouri! Hai, băieţi! - Jeremiah, dă-mi mâna draga.
Mama, i-ai luat lui Dudley vreun cadou?
Jeremiah, cine e Dudley, puiule?
Mama! În ştii pe Dudley!
Hai, băieţi. Să mergem sa mâncam nişte supa.
- Da! - A fost acu mult timp în urma.
Cel puţin un an... înainte ca Hakim să vină sa locuiască cu noi...
- Wow! - Wow!
... şi să-mi devină un frate adevărat. - E minunat!
- Cred ca ţi-a trebuit toată noaptea să faci asta, dragule. - N-am făcut-o eu.
- Mama, nu se poate. - Fato, cu spatele meu? Glumeşti?
Dar părinţii mei încă cred ca eu l- am inventat pe Dudley.
Au spus, "Dacă e aşa de real, atunci unde e?"
- Dar cum i-am zis tatălui meu: - Da!
Doar pentru că nu poţi vedea aerul...
nu te opreşte sa respiri.
Şi doar pentru că nu-l vezi pe Dumnezeu,
nu te opreşte sa crezi.
Apoi tata a zâmbit şi a zis,
"Fiule, asta numim noi Credinţa. "
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro