Traducerea şi adaptarea alpo
BAZAT PE O POVESTE REALĂ
Rahat.
Pariez pe 100 că îl pierd.
- Îmi datorezi 100 de dolari. - Ce?
Tăcerea ta a fost pariul tău. Ştii asta, da?
Rahat.
Coboară din maşină.
Coboară din maşină!
- Să-ţi văd mâinile. Mâinile! - Mâinile mele sunt aici.
- Depărtează-te! - Eram în drum spre spital...
Ascultă-mă.
- Nu te mai opune. - Nimeni nu se opune.
Coboară din maşină.
- Mâinile sus şi coboară din maşină. - Nu poate!
De ce nu deschizi ochii? Uită-te la numere.
Ce crezi că-l ţine aici arătând atât de drăguţ?
E un scaun, sergent.
Bună treabă, Columbo.
E tetraplegic.
Suntem în drum spre spital. Are o criză.
Hristoase.
Staţi liniştiţi şi nu vă grăbiţi.
Probabil mai are câteva minute înainte să se instaleze "rigoletto".
Rigor mortis.
E rigoletto.
Tetraplegicii sunt deja paralizaţi, deci e un termen special.
Chiar o să staţi acolo?
Verifică-l.
Avem o problemă.
O să aveţi o problemă mai mare dacă nu îl duc la spital.
Cheamă o ambulanţă.
Crezi că o ambulanţă e mai rapidă ca maşina asta?
Iisuse.
Chiar le-ai servit-o, nu?
Rigoletto?
Bine. Deci, am anunţat prin radio.
Ies cu o targă.
- Bine? - Bine.
Va fi bine.
Apreciez.
Ce facem acum?
CU ŞASE LUNI MAI DEVREME
Acolo.
Ce pierdere de timp.
Totul.
Ce era să fac?
Nu puteai respira.
Yvonne, am spus fără măsuri extraordinare.
În mod repetat.
Unde sunt semnăturile?
Am căutat, crede-mă.
Nu sunt plătită să te cred.
Vrei să te întorci la închisoare?
N-am ce căuta acolo.
Trebuie să arăţi că îţi cauţi de lucru.
Asta fac.
Doar că ce îmi alege computerul nu sunt pentru mine.
Computerul nu mă cunoaşte.
Tu nu mă cunoşti.
Te cunosc, Dle. Scott,
şi ai nevoie de trei semnături până mâine,
sau o poţi spune judecătorului.
Ce înseamnă relaţii cu clienţii pentru tine?
Să faci ce trebuie. Nu ştiu.
Spune-mi o dată când ai lucrat din greu ca să rezolvi o problemă.
Dimineaţă, trezitul.
Vrei măcar să lucrezi aici?
Am nevoie de o semnătură.
Nu renunţa.
Ca asta?
Da, ar trebui să fie suficient.
De ce fac asta bucătarul meu şi soţul ei.
Pentru că l-ai concediat pe David.
Dar avem nişte CV-uri grozave pentru ajutoare
şi-ţi vom găsi pe cineva.
Cineva care să-ţi placă.
ÎNGRIJITOR
Am un interviu cu Dl. LaCasse.
La fel.
Primul lift.
O să-l trimit sus.
Stai, urcă?
Ai venit pentru chestia cu curăţenie?
Ajutor.
Ce?
Ajutor.
Aşa o numesc acum?
Albii au o denumire pentru orice.
Penthouse?
Ăsta e un apartament?
Mă rogi să-ţi fac loc?
Doar că nu te rog.
Mută-te.
Treaba asta nu trebuia să fie pentru toată clădirea?
Nu, doar pentru el, Dl. LaCasse.
Trebuie să-ţi pui hainele de duminică doar ca să-i împingi mătura?
Deci...
Ce ai vrea să ne spui?
Iau relaţia mea cu clienţii mei foarte personal.
Şi serios, vreau să spun...
Şi profesional, de asemenea.
Nu aud dizabilitate.
Aud abilitate.
Lasă-mă să fiu mâinile şi braţele şi picioarele tale.
Permite spaţiul unde începi tu şi eu termin
să fie atât infinit cât şi infinitezimal.
Îmi place asta. Tu...
Bine.
Cartea ta m-a schimbat.
Deci, m-am gândit, chiar dacă nu primesc postul,
aş putea obţine un autograf.
Cum să obţii un autograf?
E un gând interesant.
Scaunul e o metaforă pentru energie.
Felul în care-l privesc, nu e ce ţi-a fost luat,
e ce ţi-a fost dat.
Am stat cu clientul meu anterior 18 ani, deci nu poţi scăpa de mine.
Am copii.
Deci, spălat? Bifat. Hrănit? Bifat.
Vărsări şi accidente? Bifat, bifat.
Am diplomă în sociologie.
Trebuie să-mi iau copilul.
Mereu poţi vedea ce are cineva privindu-l.
Spune-mi despre anteriorul... Scuză-mă.
- Ce faci? - Relaxează-te, nu e un jaf.
Chiar dacă m-ai ţinut aproape o oră acolo.
Trebuie să ajung la copilul meu.
Trebuie să-ţi aştepţi rândul.
Am nevoie de o semnătură.
Nu durează decât o secundă, doamnă.
Livrezi ceva?
Da, acte de şomaj. Trebuie să le semneze cineva.
Trebuie să fie managerul sau proprietarul.
Tu eşti?
Nu, nu eşti tu. Tu eşti, şefu'?
Da.
Fantastic. Te rog să-mi semnezi asta.
Cum semnez?
Nu ştiu.
Încet?
Ce? Nu-ţi funcţionează braţele?
- Nu. - La naiba.
Dar tu, scumpo?
De ce ai nevoie de semnătură?
N-am eu nevoie de semnătură. OEC-ul meu vrea o semnătură.
De fapt,
ar trebui să treci şi numărul de telefon, dacă vrea să verifice.
Aşa va părea că am făcut ce am spus că fac.
Şi dacă întreabă, spune-i că un candidat foarte atrăgător a venit,
dar nu căutaţi un supermodel.
Îmi pare rău, cine ar putea suna?
OEC-ul meu.
- OEC? - Ofiţerul de eliberare condiţionată.
Ce-i cu privirea aia?
Nu mă judeca. Şi n-o s-o fac nici eu.
Ne scuzi o clipă, te rog?
Mulţumesc.
- Trebuie să ajung la copilul meu. - De ce nu iei loc?
Nu, e în regulă.
Deci, ai nevoie de o semnătură. N-ai nevoie de o slujbă?
Am nevoie de amândouă.
Atunci, ia loc.
Te rog.
Ai mai făcut asemenea muncă?
Am făcut orice fel de muncă ce poţi face cu cazier.
Pentru ce ai fost închis?
N-ai voie să mă întrebi asta la un interviu de angajare.
- Cine spune? - Constituţia.
De fapt,
acum că m-ai întrebat asta, trebuie să-mi oferi slujba.
Bine.
Bine?
Bine, îţi ofer postul.
Ce? Philip, ce faci?
Îi ofer slujba.
Şi?
Nu vreau să fiu îngrijitorul tău.
Îngrijitor? Nu. Angajăm un ajutor.
Un ce? Ce e asta?
Nu ştie pentru ce aplică, Philip.
Am nevoie de ajutor.
Braţele nu-mi funcţionează, aşa cum ai observat.
Nici picioarele.
Îmi pot mişca doar gâtul.
Îţi poţi mişca gura.
La fel ca tine.
Deci, ce înseamnă? Trebuie...
Trebuie să te duc pe aici?
Va trebui să mă muţi în scaun, în pat, în maşină.
Vom face ceva călătorii, dacă te interesează.
Nu.
Călătoresc suficient.
Mi-a luat o oră să ajung aici.
Da.
Bine.
Cred că plantaţia ta sunt bananele.
Dar, din păcate, nu vreau să fiu servitorul nimănui.
Deci, ce spuneţi să-mi semnaţi actele
şi o să mă gândesc la oferta ta, bine?
Nu putem semna acte
spunând că îţi cauţi de lucru
dacă vei refuza slujba pe care ţi-am oferit-o.
Bun, ştiu că nu poţi, dar ce e cu iubita ta?
Iubita mea?
- Yvonne nu e iubita mea. - Nu.
Eşti, Yvonne? Eşti iubita mea?
- Nu sunt iubita ta. - Nu.
Bun. Ascultă,
gândeşte-te peste noapte.
Vino înapoi mâine dimineaţă gata de muncă
sau vom semna hârtiile.
Nu te conduc.
Da.
Nu te ridica.
Philip.
De ce faci asta?
Fiindcă e ce vreau.
Dacă nu-ţi plac candidaţii
pe care i-am găsit,
atunci mai căutăm.
Aş fi fericită să ajut
- să găsim candidatul... - Nu vreau ajutorul tău.
Eşti femeie de afaceri, nu asistentă.
Ştiu ce sunt.
Ştiu.
Ştiu asta.
Dar te-am angajat să te ocupi de afacerile mele, nu...
Să te duc la spital?
Despre asta e vorba, nu?
N-ar fi trebuit să fii pusă în situaţia aia.
Anthony Scott.
Mama lui l-a luat.
La naiba.
Am zis că-l iau eu pe Anthony.
Spui multe, Dell,
dar n-am auzit nimic de la tine de zile.
Haide.
Ce faci?
Mama ta tot te pune să faci asta?
Ţi-am luat ceva.
E pentru ziua ta.
Care zi?
Merit asta.
Te aud.
Dar e un cadou. Ce spui?
Anthony.
Vorbesc cu tine.
Anthony.
Ce faci?
Stau pe canapea, Latrice.
Nu te gândi că rămâi aici.
E pentru o noapte, tocmai am fost evacuat din locuinţă...
Nu.
- Latrice... - Dell, caută-ţi de muncă
sau fă ce naiba vrei să faci.
Bine. Deci eşti într-una din dispoziţiile tale, văd.
- Ascultă... - Ştii ce, Dell?
Ieşi afară.
- Ce? - Ieşi afară.
Cum mă dai afară când eu ţi-am găsit locuinţa?
Da, şi uită-te la ea.
Eu plătesc pentru locul ăsta. Nu tu.
Îmi eşti dator mie... nouă cu atâta pensie alimentară
încât celălalt lucru pe care ni-l datorezi
e un mulţumesc că nu te-am raportat.
Am terminat, Dell.
Nu mai pot. Afară.
Nu vreau să te mai văd şi nici Anthony.
Băiatul are nevoie de mine. Trebuie să-l protejez
fiindcă oamenii din jur mănâncă asemenea băieţi la prânz.
Cum îl protejezi dacă nu eşti niciodată aici?
Îmi cer să plec.
- Fiindcă nu pot conta pe tine. - Ce vrei de la mine?
Acum?
Nimic.
Ce am vrut de la tine?
Totul.
Ajutor, sprijin.
- Te sprijin, Latrice. - Cum?
- Cum adică cum? - Unde?
N-ai avut niciodată grijă decât de tine, Dell.
- Nu e adevărat. - Uită-te bine
la apartamentul ăsta praf ce ni l-ai găsit
şi, în drum spre ieşire, uită-te la copilul ce l-am crescut singură.
Ştii ce? Uită-te atent la lucrurile astea,
- fiindcă n-o să le mai revezi. - De ce nu...
La revedere, Dell.
Vorbeşti serios?
Grozav.
Ai nevoie de o locuinţă?
- Nu, sunt bine. - Da.
Ar trebui să revin în joc.
Mi-ai fi de folos.
Bani făcuţi uşor.
Nu.
N-a fost niciodată uşor.
Jenny.
Philip.
Bună dimineaţa, Dle. Scott.
Nu e?
Îţi pot semna documentele.
Nu e nevoie. O să accept slujba.
N-ar fi mai bine să-ţi semnez hârtiile?
Nu eşti calificat pentru post.
N-ai mai făcut asta.
Mă vrea sau nu?
Da.
În regulă, deci bine.
Cu cât se plăteşte?
Pe lună?
Pe săptămână.
Bine. Pot să trăiesc cu asta.
Dacă adaugi şi un MetroCard.
Nelimitat.
Un MetroCard?
Trebuie să ajung aici, nu?
Dle. Scott, acesta e un post cu locuire aici.
Dle. Scott.
Acest monitor merge cu tine peste tot.
Trebuie să fii disponibil pentru Dl. LaCasse nonstop.
Ai întrebări?
Da. De ce eşti atât de nervoasă?
O să ştii când sunt nervoasă.
Te sperii?
Da.
Da, Dle. Scott.
Dar nu pentru motivele pe care le insinuezi.
Pe cât de puternic este Dl. LaCasse...
e o persoană vulnerabilă.
Deci, mă sperie să mă gândesc că e pe mâini nepotrivite? Da.
Nu pare să creadă că sunt mâini nepotrivite. El le-a ales.
Şi de ce crezi că te-a ales?
Fiindcă sunt cel mai bun candidat.
Fiindcă ai fost cel mai rău candidat.
De departe.
Să-i spunem pe nume. E un joc.
În acest joc, ai dreptul la trei abateri.
Acesta e înţelegerea ce am făcut-o cu el.
Cunoşti baseball?
- Da. - Deci eşti arbitrul meu?
Arbitru judecător.
Te testez.
Da, aşa e.
Dl. LaCasse trebuie să fie mutat în scaunul lui
pentru micul dejun.
- Vrei să-l ridic eu? - Da.
Da, ridică-l.
Centura!
Trebuie să-i pui centura.
Trebuie să fie legată mereu.
Acum îi dai micul dejun.
Poţi face asta?
Da.
Philip, trebuie să sun la galerie.
Eşti sigur că eşti bine?
Yvonne, sunt bine.
Alexa, muzica mai încet.
Ce spune?
Nessun dorma.
Nimeni nu doarme.
Cum ar putea când strigă aşa?
Faci asta doar ca să enervezi lumea?
De asta m-ai angajat? Ca să o enervezi pe femeia albă?
Yvonne?
Nu.
Atunci de ce m-ai angajat?
Pot mânca acum?
Ce e asta...
- E portocală? - Este kumquat.
Kumquat.
Greşeala mea.
Alta?
Ştii că simt asta, da?
Doamne...
Bine.
Nu.
Nu. Trebuie să mă odihnesc.
Ai avut grijă, vreodată, de cineva?
Da.
De mine.
Ai grijă.
E mobil. Nu înseamnă mişcare? Nu ăsta e scopul?
Nu...
- Da, dar... - E scump?
Este.
Eşti bogat ca Jay-Z?
Nu.
Mai bogat.
Doamne.
Banii nu-ţi cumpără totul.
Se pare că da pentru mine.
Nissan Doorman acum, iubire.
- Eu sunt Dell. - Maggie.
Antrenorul personal.
Mai degrabă antrenorul personal de yoga.
Soţia ta n-are nimic împotrivă ca Victoria Secret să te îmbrace?
Nu sunt căsătorit.
Ai verighetă.
Soţia mea a decedat.
Începem?
Fiecare braţ, mişcare completă.
Mereu în ambele părţi.
Vreo întrebare?
Da. Te-ai gândit cum o să-i spui iubitului tău că ai cunoscut pe altcineva?
O să-ţi arăt cum să-l pregăteşti pe Dl. LaCasse.
Dacă nu eşti prea ocupat.
Nu, eu şi Mags ne ocupăm.
Să-i arăt latura mea sensibilă.
E mai bine văzută fără haine şi de la spate...
la lumina lumânărilor.
Ai schimbat vreodată vreun cateter?
Nu.
Nu e greu.
Ar fi bine să nu fie.
Îmi pare rău, e latura ta sensibilă?
Uşor...
îl scoţi afară.
Şi cel nou...
Frate.
... merge înapoi înăuntru.
Strângi de cap...
şi îl introduci.
Apoi îl conectezi.
Nu-l simt.
Eu da.
Dacă nu te descurci cu asta, cum o să...
Ce e aia?
Ce vrea să însemne?
O să vezi.
Ăla e degetul tău?
Ce...
Nu fac asta.
Da, nu... Nu... În niciun caz.
Nu-mi bag degetul în fundul nimănui.
Nu bag vreun pai în băutura acelui om
şi nu-i descarc "bagajul".
Vorbeşte cu Yvonne.
Despre?
Despre eu care nu-i golesc camionul cu gunoi.
Camionul cu gunoi?
Vorbeşte despre programul de intestine.
E parte din slujbă.
Nu e parte din slujba mea.
Nu asta face un ajutor.
Asta face un ajutor.
Nu acest ajutor.
Prima abatere, Dle. Scott.
Nu, nu e o abatere. Este o verificare.
Nu, ai stricat planul.
Deci tu eşti arbitrul? Nu trebuie să te consulţi cu cel de la baza a treia?
Sunt toţi arbitrii. Prima abatere.
Ce ştii despre DNR?
Ce anume?
DNR. Do not resuscitate. (Nu resuscita)
E ceva cu care trebuie să fii de acord.
Ca persoană ce are grijă de mine. Înţelegi ce înseamnă?
Că nu trebuie să-ţi fac respiraţie gură la gură
dacă te îneci cu un fruct?
Nicio măsură extraordinară dacă nu mai respir.
Nimic.
N-am nimic împotrivă să nu fac nimic.
Deci nu mai vrei să fii aici, asta e?
Stai, de asta m-ai angajat în locul celorlalţi tipi?
Fiindcă ai crezut că o să fiu de acord cu DNR?
Mănânc prânzul în camera mea.
Spune-i lui Charlotte.
Ce?
Îţi trimiteam mesaj pe pager.
Asta este linia lui vitală.
A doua abatere.
N-o poţi numi abatere.
O aud. O văd.
A doua abatere.
Să mergem.
Acum.
Pot măcar să fac un duş?
Da.
Opreşte-te!
Yvonne.
Yvonne!
Alexa, opreşte-te!
Ce?
Pregătesc duşul.
- Vreau aia. - Nu.
Înţeleg că încerci să blochezi lumea,
dar o poţi face pe o muzică mai bună?
Ai ascultat muzică de operă?
Da. E o chestie importantă în închisoare.
Abia găseşti loc în seara de operă.
De ce nu putem să ascultăm Aretha?
Vrei să-ţi hrăneşti sufletul? Ascultă regina soul.
Gândeşte-te. Da.
E uimitor, nu?
Sună ca ea.
Da.
Când îmi închid ochii, lucru ce trebuie să-l fac, e incredibil.
E ca un furt de identitate.
Ochii.
Bine.
În regulă.
N-a fost prea rău, nu?
Bine.
Mă îneci.
Da.
O să le dai 10.000 de dolari?
E nonprofit.
Nici eu n-am mai văzut un profit.
Nu. E personal.
- Insistent. - Aruncă-l.
Nu vrei să răspunzi? Ca o concluzie?
Trebuie să fii la galerie la 11.
Te rog să-i dai lui Dell 10.000 de dolari!
E un refuz.
Merita încercarea.
Aşa ţi-ai făcut banii? Scriind chestiile astea?
Nu. M-am specializat în a regresa companiile ce eşuau.
Am investit în afaceri noi.
Bine.
Să spunem că aş vrea să-mi încep propria companie
pe care tu vrei s-o cumperi cu un milion.
Aş spune care e ideea ta?
Nu ştiu.
Ce te pasionează?
Femeile, dormitul.
Dormitul cu femeile.
E puţin dificil de monetizat.
Am nişte prieteni ce n-ar fi de acord cu tine.
Oricum ar fi,
îţi sugerez să găseşti o nevoie şi să o satisfaci.
Philip LaCasse!
Ce faci?
- Doamne. - Afară şi umblu.
Mă bucur pentru tine.
Am vrut să-ţi spun, am găsit
cel mai minunat îngrijitor pentru mama mea.
Îţi aduc numărul agenţiei.
Bună.
Sunt aici. Îmi pasă.
- Carter, acesta este Dl... - Blackman.
Daekwandashay Blackman.
Acesta e Carter Locke. Locuieşte sub noi.
Locuieşte aici?
Da.
N-o să-ţi strâng mâna.
E mai bine.
- Haide, P, trebuie să mergem. - Mergem, Carter.
Bine.
E prietenul tău?
Cunoaşte-mă, Daekwandashay.
Care maşină e a ta?
Toate astea de la dreapta.
Toate astea?
Da, dar le vindem.
Doamne.
Folosim duba asta acum.
Nu te pun într-o dubă decât dacă eşti beat.
- Eşti beat? - Doar de atitudinea ta pozitivă.
Vrei pozitivism?
Atunci nu te pun într-o chestie negativă.
Doamne. La naiba.
Nu sunt practice.
Exact.
Nu poţi vinde maşina asta.
Piesa ce lipsea.
Ai găsit-o.
Cât?
75. Ferm, cred.
- Aş putea verifica. - Vrei?
Pentru 75 de bătrâne ţi-aş putea desena un pătrat.
Arunc şi nişte forme rectangulare, dacă vrei.
Nu o ai deja pe asta?
E parte dintr-o serie ce i-a plăcut soţiei mele.
Da, dar e aceeaşi culoare.
Îmi pare rău, este 80.000.
O iau.
80.000 de dolari.
Ştii ce aş putea face cu 80.000 de dolari?
Pe cine aş putea face cu 80.000 de dolari?
Bine, dar cum pui preţ pe munca creativă?
Plăteşti ca să arăţi că are o valoare pentru tine.
Deţin o colecţie de nuvele la prima ediţie.
Cărţi ce le-am citit copil fiind.
Semnate de autori.
A fost un cadou de la soţia mea.
Una pentru fiecare an petrecut împreună.
Cât aş plăti pentru ele?
Eu...
Chiar n-aş putea spune.
Ce?
N-o să mă aducă înapoi acolo.
Trebuie să plec de aici. Deja...
Latrice.
- Da, bine. - Eşti bine?
- E în regulă. Ne vedem mai târziu. - Bine.
- Bine, fată. - Ce e?
A cui e maşina?
E a şefului meu.
- Şi şeful tău este? - Bogat.
Vreau să-l văd pe Anthony.
Înainte să spui ceva, Latrice, lucrez, bine?
Poftim.
Primul meu cec, semnat pentru tine.
Ce faci?
Tipul pentru care muncesc, nu se poate mişca, deci trebuie...
- Trebuie să-l ajut. - Şi câştigi atâta?
Da.
E o mişcare bună.
Sper că te poţi ţine de ea.
Desigur că pot.
Ce face?
E bine.
Am primit carnetul lui. Doar A-uri.
Mărul nu cade departe de copac.
Tu eşti copacul din poveste.
Crezi...
Crezi că poate ai putea să-i spui ceva în locul meu?
Cartea ce i-am dat-o, o vreau înapoi.
De ce?
- Pentru că... - N-a fost a ta s-o dai.
Trice, ascultă-mă.
Dragă, i-ai dat fiului tău un cadou
şi acum îl vrei înapoi?
Îl iei din mâinile lui. Nu-ţi fac treaba murdară.
Da, a fost atât de superb...
Deci, te descurci la şcoală?
Aud despre tine.
Ce faci cu puştiul meu?
Îi strâng mâna.
Ce? Nu-i pot strânge mâna?
Anthony!
Ce faci?
Vezi ce...
Daţi-vă jos!
Daţi-vă jos de pe maşină!
Haide. O păzesc eu.
Unde eşti?
Unde ai fost?
A trebuit să fac un comision.
- A treia abatere. - Ce?
Haide. Nu. A fost o greşeală.
Pe care am suportat-o.
- Acum ai ieşit. - Uite, Yvonne, te rog.
Vorbesc serios. Nu face asta, bine?
A trebuit să duc cecul fostei. N-am avut timp
- să mă întorc... - Cine a zis că poţi lua maşina?
Eu.
Bine.
Mulţumesc.
Philip?
Philip!
Spune-mi ce să fac. Ce vrei să fac?
Rahat.
Haide.
E vorba de aer?
Stai.
Poftim, respiră.
Ia... Respiră.
Ce? N-o să respiri?
P!
Nu e nimic extraordinar la respirat.
P, ştii că am nevoie de slujba asta.
Deci, trage adânc aer în piept
sau îţi fac respiraţie gură la gură.
Aşa.
Se întâmplă des?
Eşti bine? Te mai doare şi altceva?
Picioarele mele.
Nervii.
Se numeşte durere neurogenică.
E ca şi cum ai arde.
Nu-ţi dau nimic pentru asta?
Altă medicaţie.
Ajută puţin.
Dar nu destul.
Doare cât să vrei să te omori?
Nu.
Dar pierderea soţiei mele doare aşa.
O să te ajut.
Nu va fi de ajutor.
Spune-mi după ce încerci.
Cum...
Cum s-a întâmplat accidentul?
Parapantism.
Nu. Ştiu asta. Vreau să spun...
Vreau să spun cum.
Cum s-a întâmplat?
O eroare de judecată.
A mea.
Era o vreme dificilă.
N-ar fi trebuit...
Dar...
Merem am sau am avut
o dorinţă de a forţa lucrurile.
Cine face parapantism pe furtună?
Fulgere.
Ce să facem?
Ştiu. Să mergem la parapantism.
M-am trezit.
Jenny era acolo.
Biata mea soţie.
Şi-mi amintesc gândind...
Ei bine, dragă...
ar trebui să uiţi de cancer.
Cancer. Ea...
Avea cancer.
Şi...
Eu...
Îmi pare rău.
N-ai de ce.
Am petrecut multe dimineţi...
înainte ca altcineva să se trezească
înainte ca ziua mea să fie o harababură în mâna altor oameni...
şi încă zbor...
Doamne, m-a dus atât de departe.
Şi apoi a luat totul.
Dar nimic nu se compară cu pierderea ei.
Nimic.
O simţi?
Nu simt niciodată nimic cu asta.
O să simţi.
Vrei să pariem?
Ar fi trebui să pariezi pe mai mult de un hot dog.
Despre ce vorbeşti? Pariez...
Pariez pe hot dog-i pe viaţă.
Stai, nu. Nu-mi amintesc.
Am bătut palma.
Ce? Mi-ai strâns mâna.
Crezi că va ţine în instanţă?
Miroase bine.
Adu-mi o specialitate.
Da. Şi pentru el?
Nu face asta. Vorbeşte cu el.
Îmi pare rău. Şi pentru tine?
Vreau...
14 hot dog şi un daiquiri de banane.
Sunteţi fumaţi?
Plutim.
Ai un dolar?
- Nu. - Ai un dolar?
Bine, vrei un hot dog?
Da.
Bine.
Deci, 14 hot dog-i şi un hot dog.
Deci, 1500 de hot dog-i.
1500 de hot dog-i.
Asta vreau.
Dă-mi-i pe toţi.
Mulţumesc.
Şi mulţumesc că ai vorbit.
Sunt tratat cu atâta...
Sau sunt invizibil.
Doar dacă ştiu că am bani.
Bine ai venit în lumea mea.
Cu excepţia părţii cu bani.
Nu am bani.
Cred că trebuie să...
gândesc lateral mai mult.
Trebuie să fac nişte schimbări.
- Mi-ai citit cartea. - Încerc.
E cam uscată.
Uscată? Nu e uscată. E o teorie de afaceri.
Bine.
- Teoria e că această carte e uscată. - Uscată.
Nu.
Gândirea laterală e o artă.
E altă uşă.
Vrei să fii uimit?
Sunt atât de pregătit.
Bine, am ideea pentru afacerile mele.
Este o aplicaţie.
- Bine? - Da.
E o aplicaţie care te ajută să găseşti
cea mai apropiată iarbă.
Se numeşte: Găseşte-mi dealerul.
Nu. Nu e asta.
Este... ia asta, bine? Se numeşte iDeal.
Din cauza lui i şi deal.
Este ideal.
Înţelegi ce spun? Înţelegi cum funcţionează?
- Da. - Da?
Dar cred că trebuie să te mai gândeşti.
E foarte de nişă.
Ce naiba e nişa?
E versiunea feminină a nepotului.
Familia ta era bogată?
Tatăl tău ţi-a dat banii?
Am câştigat fiecare bănuţ ce-l am.
Tata nu mi-a dat nimic.
Avem asta în comun.
Tata a fost un artist.
Da?
Şarlatan.
Nu l-am văzut niciodată.
Doar dacă pui data când am stat închişi amândoi.
Am fost în închisoare împreună.
Drăguţ, nu?
Ştii ce mi-a spus când m-a văzut?
A spus: bine ai venit acasă.
Îţi imaginezi să spui aşa ceva fiului tău?
Bine ai venit acasă.
Jur, fiul meu nu va merge niciodată la închisoare.
Prea deştept.
Băiatul e atât de deştept.
Mama lui e şi ea deşteaptă.
Tu eşti deştept, Dell.
Isteţ.
Nu, tu eşti deştept.
Inteligent.
Bun, eşti pregătit?
E pe Strada 163. Aşteaptă ideea de 1 milion de dolari.
Pe care o ai.
Bine. La ce te gândeşti când spun cuvântul mâncare?
Mă gândesc la: nu-mi prezenta un restaurant.
- Las-o baltă. - Ce? Găteşti măcar?
Aş putea angaja un bucătar.
Poate pe Charlotte.
Deci, prezentarea ta
este că mi-ai putea fura bucătarul?
Las-o baltă.
Eşti atât de negativist.
Maggie spune că întârzie.
Bine.
Poate aştepta.
Spune că nu. Spune că trebuie să-ţi schimb paiul.
De ce nu au un cateter care să se schimbe singur?
Bine. Idee de afaceri.
Dacă-ţi spun că pot crea un cateter care se schimbă singur?
Aş întreba
de unde ai diploma în bioinginerie.
Uite, Dell, găseşte ceva ce-ţi place să faci.
Şi apoi găseşte o cale să o faci.
La ce te pricepi?
Evident nu la asta.
Ştii, putem să nu vorbim?
Mai ales în timp ce mă simt în cel mai prost film porno.
Nu e mare lucru.
Cum adică nu e mare lucru?
Ai mai atins-o la alt bărbat...
Ce? Nu poţi spune cuvântul?
Da, pot spune cuvântul.
Spune-l.
- Nu. - Spune-l.
Nu vreau.
- Penis. - Opreşte-te.
Bine. Doamne.
Bun. Gata.
Tânărul Merlin are sabie.
Atunci penisul meu e piatra?
Poţi să nu mai spui cuvântul ăla?
Îţi folosesc analogia.
Nu mai spune cuvântul.
- Te rog. - Bine.
- Nu mă ajută. - Bine.
Bine, deci, scot asta.
Apoi...
trebuie să străpung capul.
Să-l bag înăuntru. Bine?
Doar îţi spun ce se petrece.
Bun. S-o facem.
Nu pare să se potrivească.
Asta a spus şi ea.
Bine.
Eşti gata?
Nu. Nu sunt gata. Lasă-mă o clipă.
La naiba.
Haide, Dell.
Scutur-o, băiete.
Bine, hai.
Vine repede.
Prinde-o.
Ce? Haide, omule.
Haide, omule.
Ce e? Ce?
Ai luat un Cialis la micul dejun?
Dacă nu te-ai mai juca cu ea
- poate nu s-ar fi întâmplat. - Nu se joacă nimeni.
Nimeni cu nimic.
Fă-o să cadă.
- Să o fac să cadă? - Fă-o să cadă.
N-o să continui în starea în care eşti acum.
Stai... Cum... Cum poţi...
E inconştient.
Sunt alte căi să ajung acolo.
Când nu eşti disponibil, asta e.
Te omor. Semnez "nu resuscitaţi" acum. Asta vrei?
Urechile mele, spre exemplu.
Urechile sunt o zonă erogenă.
Nu-ţi ating urechile.
Şi nu vreau să discut despre zone erogene.
Bine. Lasă-mă o clipă.
Haide. Timpul trece.
- Bine. - Haide!
Ascultă, de ce n-o aducem pe Yvonne, bine?
Poate găseşte pe cineva...
Nu cred că trebuie să vorbim despre Yvonne.
- De ce? - Probabil are o legătură cu asta.
Yv... Ce...
Haide. Yvonne e puterea mea executivă.
Am uitat. Şefilor nu le plac angajaţii lor.
Nu, e ridicol. Aş avea...
Da, penisul tău îi spune vrăjeală.
Voiai s-o zic? Am zis-o.
Penis.
Yvonne...
avem nevoie de câteva minute, dacă nu te superi.
Da. Vorbeam despre tine.
Cred că ţi-au ars urechile. În flăcări.
Am ajuns. Aici intrăm.
Haideţi.
N-ai văzut nimic, bine?
Nu.
Stai pe urechile lui.
Îţi spun, P, ai putea avea orice femeie vrei.
Eşti bogat şi disponibil.
Ce spui de doamna asta de aici cu tot botoxul?
Vă potriviţi perfect.
Tu nu-ţi poţi mişca trupul şi ea nu-şi poate mişca faţa.
- Cum e? - E bine.
Eşti căsătorită?
- Cât de căsătorită? - Dell.
Sunt nivele în căsnicie.
Am găsit. Dacă am crea o aplicaţie,
una de dating pentru miliardari?
Deja există.
La naiba.
Tu cu el?
De ce?
Cât de tânără ai accepta, P?
Dell, destul.
Cum adică destul? Doar o...
De ce mă şş-eşti?
Nici n-am început să cânt. Relaxează-te.
Cât durează?
Trei ore.
E un copac?
E un copac cântător?
E omul-pasăre.
E omul-pasăre?
E omul-pasăre.
Linişte!
Sunt pe punctul de a arunca această carte înapoi.
Promit c-o fac.
Îmi pare rău.
Da!
Bravo!
Dacă viaţa ei n-ar fi fost decât o furtună,
pictorii n-ar fi putut picta o formă cu linii atât de nobile, am spus.
Un cap atât de delicat,
toată severitatea în mijlocul şarmului,
toată dulceaţa în mijlocul puterii?
E frumos, Philip.
Prins.
- Poftim? - Nu există poftim.
Te-am făcut.
Unde e?
Tu şi P?
Vorbind de capul tău şi severitate.
Te-a citit. Omul te pictează din cuvinte.
Nu mă privi aşa.
Te-am auzit.
Nu face asta.
E linia vieţii sale. Îţi aminteşti de asta?
De cât timp faci asta cu P?
Nu există P şi cu mine.
Termină. Te-am auzit, Yvonne.
Şi ce am auzit a fost poezie de nivelul lui Marvin Gaye.
Scrie unei femei pe nume Lily.
Mi le dictează.
- Stai puţin, asta sunt alea? - Da.
Îmi pare rău să te dezamăgesc.
Dar credeam că le arunca.
Nu le mai aruncă.
Stai puţin.
E partea unde spui mulţumesc, Dell.
- Pentru ce? - Cum adică pentru ce?
De ce face asta, Yvonne?
Din cauza mea.
Eu l-am adus înapoi la vechiul sine.
E reuşita mea şi o ştii.
Mulţumesc, Dell. Cu plăcere, Yvonne.
Maggie a spus că ai fost la Harvard.
Da.
Atunci de ce îţi pierzi timpul să scrii după dictare?
Nu-mi pierd timpul.
De cât timp lucrezi aici?
Am lucrat pentru el acum câţiva ani.
Înainte de accident.
Şi apoi a trebuit să plec fiindcă mama s-a îmbolnăvit.
Apoi te-ai întors?
Nu.
Apoi m-am căsătorit.
Şi apoi m-am întors.
După ce am auzit de Philip.
Eu...
M-am gândit că pot ajuta.
Eşti căsătorită?
Am fost. Pentru puţin timp.
Deci, acum că s-a terminat, ce cauţi?
- Care e tipul tău? - Nu caut.
Ştiu tipul tău.
Pădurar.
Mult tartan. O barbă mare, probabil.
O barbă în care ai putea să pierzi lucruri. Unde-mi sunt cheile?
Mi-a văzut cineva undiţa? Unde e undiţa naibii?
Acesta e exact opusul tipului meu.
Urăsc bărbile.
Fără supărare.
Dar măcar ai recunoscut că ai un tip.
Nu caut, Dell.
Am găsit o pisicuţă!
Era în barba mea.
Eşti dificilă. Atât de dificilă.
Cioc cioc.
Nu.
Cioc cioc.
O să stau aici să ciocănesc toată ziua.
Cioc cioc.
Cine e?
Yvonne.
Care Yvonne?
Yvonne să te fac să râzi.
Mulţumesc, Dell.
Mă încălzesc, bine? Nu pleca.
- Încă una. - Mulţumesc, Dell.
Cum faci un dans al şerveţelului?
Pune puţin suflet în el.
Uite.
Ai grijă!
Cum ai făcut asta?
Cum adică cum am făcut asta? Sunt un geniu, omule.
Aş arunca haine la picioarele tale.
Dar, fiind sărac, am doar visele mele.
Mi-am pus visele la picioarele tale.
Calcă cu atenţie
fiindcă păşeşti pe visele mele.
Ce?
P, urăsc să-ţi spun asta, dar nu eşti sărac.
Citez din Yeats, un poet faimos.
Ştiu cine e ea.
De ce nu-i scrii lui Lily propria ta poezie?
Una cu cuvintele tale.
Nu sunt poet.
Despre ce vorbeşti? Toată lumea e.
Bine. Cum te face să te simţi gândul la ea?
- Nu ştiu. - Ba ştii. Haide.
Uşor?
În regulă. Uşor precum...
O pană?
O şoaptă.
Îmi place.
Bun. Cum te mai face să te simţi?
Nu ştiu. Curajos?
Curajos. Curajos precum...
Un doberman.
Săgeată.
Doberman cu o săgeată.
Cred că doar săgeată.
Dar când o vezi? Cum arată?
Nu spune doberman.
Nu ştiu cum arată.
Cum adică?
E o relaţie epistolară.
Ne scriem scrisori.
Ce...
De când faceţi asta?
Cam de un an.
Un an?
Primeşti scrisorile astea mici albastre de un an?
- Da. - Ştiu ce mai e albastru.
Deci, nu ai nicio idee cum arată femeia asta?
Nici ea cum arăt eu.
Ba da.
Cum adică nici ea?
În ce secol eşti acum?
Nu cred că înţelegi pe deplin
cum funcţionează o relaţie epistolară.
Şi eu nu cred că înţelegi cum funcţionează o femeie.
Te-a căutat pe Google.
Yvonne.
- Aici sunt. - Bună.
- Cât despre... - Maggie. Să te întreb ceva.
Dacă ai fi Lily, l-ai fi căutat pe Google pe P?
Sau faţa mea, poate?
Probabil pe amândouă.
Ce ţi-am spus?
Charlotte.
Charlotte, dacă ai fi într-un triunghi amoros epistolar
cu un un Chef de Fier,
ai căuta o poză de-a lui?
În prima zi.
Ştiu despre ce vorbesc.
Vreau să văd cum arată Google Search-ul tău.
Bine. LaCasse.
Arăţi bine, omule.
Te-ai aranjat bine.
Şi sunt serios. Nu spun asta doar. Arăţi foarte bine.
Vreau să văd cum arată ea.
Care e numele ei de familie?
Nu-ţi spun asta.
- Nu, ascultă... Dell. - Nu mai vorbi aşa.
- Vreau să văd. - Dă-mi scrisoarea.
Foley. Din Buffalo.
Lily va fi mare.
E frig în Buffalo.
Va fi o floare mare.
Bun. Să o căutăm.
Ţi-a spus ceva despre a 103a aniversare?
A menţionat de o poză de la arestare?
- Doamne. - Bine, destul.
Micuţa Lily a mers la piaţă.
Mult.
- În regulă. - E drăguţă.
Bună. Dar am nevoie de mai multe informaţii. Asta cum...
Trebuie să devii detectiv.
- Haide. - Nu e nimic acolo.
- E privat, Dell. - Lasă-mă să văd dacă e vreun indiciu.
Ai un număr de telefon aici.
Şi?
Cum adică şi? De ce n-o suni?
Fiindcă nu asta e relaţia pe care o avem.
Cum adică nu e relaţia...
- Termină, omule. - Nu.
Dă-mi telefonul.
- Nu. - Opreşte-te.
- N-o suna. - E privat.
Te rog, dă-mi telefonul.
Yvonne, nu mă prinde aşa.
- Nu suna. - Dă-mi telefonul înapoi.
Sună.
- Sună. - Închide.
- Dă-mi... - Sună acum.
Alo, aţi sunat la Lily Foley.
Vă rog să lăsaţi un mesaj când auziţi tonul
şi vă voi contacta imediat ce pot.
Lily, sunt Philip...
LaCasse.
Şi eu... doar...
voiam să-ţi aud vocea.
Întreab-o dacă merge la sală.
Întreabă...
Mă întrebam dacă mă vei suna înapoi...
oricând e convenabil.
Bun. Aştept cu nerăbdare să vorbim.
Pa.
E telefonul meu.
A fost bine.
Tot ce aveai nevoie era o mică împinsătură.
Javik vrea să sune joi.
Avem gala filantropică vineri.
Şi...
se apropie o zi de naştere.
Ce vrei să faci?
De ziua ta?
Vrei să...
M-a google-it?
Nu sunt sigură...
Nu cred.
Dar sunt de modă veche.
Oricum, n-ar trebui să conteze.
Dacă e aşa de drăguţă precum pare în scrisori,
nu va conta pentru ea.
Până vede scaunul.
Femeilor deştepte le pasă de ce e aici şi aici.
Asta va mişca femeia potrivită.
Nu mâinile tale.
Vreau să veniţi în hol repede.
- Ai pictat? - Veniţi.
Pictează?
Bun. Sunteţi gata?
Vă ofer Numărul Zero Nedenumit.
Sau Ce este Curajul?
Unde e Twombly?
Vorbeşti de cel care avea
liniile roşii, şerpuite?
- Da. - L-am dat jos. L-am pus în bucătărie.
Lângă coşul de gunoi.
Ce credeţi? Haideţi.
Nu spun că l-aş atârna, dar...
- e ceva... - Ceva foarte pasional.
Aproape postmodernism.
Îmi place câinele.
E... neaşteptat.
Şi spun asta cu admiraţie.
Cine ştie?
Aş putea fi următorul...
Baskwat.
Viaţa e o nebunie.
Charlotte, du-te să găseşti Twombly-ul.
- Doar nu eşti serios. - Ei bine...
poate nu e ceaşca ta de ceai sau a mea...
Sau chiar din familia ceaiului.
Dar ce e important e să vezi şi să încurajezi potenţialul.
Nu vezi potenţial aici?
Nu.
Credeam că aş putea lega asta de scaunul tău,
să-ţi pun pălăria pe cap, să las frânghia să atârne.
- Nu se va întâmpla. - Haide. E ziua ta.
Şi nu ţin zilele, după cum ştii.
Dar mi-ar plăcea să merg la o plimbare.
Bine. Încotro?
Oriunde vrei.
Serios?
Serios.
Ant.
Ce faci?
Haide, te ducem la plimbare.
Haide, urcă.
E o maşină grozavă.
Bună.
Eşti şoferul lui?
E directorul meu executiv.
Mâna mea dreaptă.
Şi mâna mea stângă.
Bine.
- Lista de redare, Mixul lui Dell. - Nu, te rog, nu.
Nu, nu refuzi regina. Haide.
Observ că funk-soul-ul tău o cere.
Da, de fapt,
braţele şi mâinile în interiorul vehiculului tot timpul.
Sunt cu ochii pe tine, P.
Ţine mâinile la vedere.
Uită-te acolo. La stânga ta. Iată Stadionul Yankee.
Am o întrebare pentru tine. Ai putea să-i cumperi pe Yankee?
Nu.
Ai putea să-i cumperi pe Mets?
Da.
Vezi asta?
Acolo am educat lumea în arta beţiei.
Nu poţi bea.
Nu m-ai văzut niciodată.
Nimeni nu te-a văzut.
De ce râzi, P?
Nu ştiu.
E uimitor.
Am putea face o franciză.
E cea mai bună îngheţată din America, P.
America.
Tată!
Mă bucur că te-am cunoscut.
Priveşte-l pe Dl. LaCasse în ochi.
- Mă bucur că te-am cunoscut. - Şi eu, Anthony.
- Vin înapoi imediat, P. - Bine.
- Te-ai simţit bine azi? - Da.
- Ce zici de maşină? - E grozavă.
- E grozavă, nu? - Da.
Poate ieşim cu ea în weekend-ul ăsta.
Mergem unde vrei.
Bine.
A vorbit cu tine mama ta?
Cartea pe care ţi-am dat-o? Trebuie s-o duc înapoi
De ce?
Fiindcă a apărut ceva.
Vreau să te duci şi să mi-o aduci.
Dar nu mi-ai dat-o mie?
Da, aşa e.
E o neînţelegere, atât.
E cartea lui?
- A cui? - A şefului tău.
Ai furat-o de la el?
Anthony, ascultă-mă.
Anthony!
Nu ştiam că e a ta.
- De ce... - Dă-mi drumul!
Anthony, vino aici.
Vino aici, omule.
A fost înainte să mă angajezi.
Voiam s-o pun la loc.
Cărţile trebuie citite.
Ar fi trebuit să-ţi spun.
Nu sunt hoţ.
Adică am fost. Dar...
Nu mai fac asta.
Oamenii greşesc.
Nu ştiu.
Am făcut atâtea.
Surpriză!
E din pivniţa mea.
La mulţi ani.
- La mulţi ani. - La mulţi ani.
Mulţumesc.
La mulţi ani, Philip.
- La mulţi ani, Philip. - Mulţumesc mult.
- Ar trebui să ieşim prin spate. - Am spus clar
nimic de ziua mea.
Eu n-am...
Toată lumea a vrut să facă ceva şi m-am gândit că...
Yvonne, sunt puţine lucruri în viaţa mea
pe care le pot controla.
Şi tu ştii asta.
Timpul şi oamenii cu care aleg să-l împărtăşesc
sunt în fruntea listei mele.
Ştiu.
Îmi pare rău.
O să le spun că ar trebui să plece.
Ştiai de asta?
Îmi pare rău, P.
Îmi pare rău că trebuie să ai o petrecere surpriză în conacul tău uriaş.
Trebuie să primeşti o grămadă de cadouri scumpe de la prietenii tăi bogaţi.
Îmi pare rău că ai un director executiv atent.
Unii dintre noi au probleme reale.
Mă lupt să-mi văd copilul.
Îmi pare rău, D.
O singură după-amiază cu fiul tău
nu e destul ca să repari ani de neglijenţă?
- Ai grijă, omule. - Şi a cui e vina
că nu-l poţi vedea?
Du-te naibii.
Şi privilegiile tale.
Şi atitudinea ta.
Eşti nebun?
Eşti nebun, P?
Ce? Vrei să spargi asta?
Vrei să spargi sticla de vin a lui Carter?
Vrei să spargi sticla asta mare de vin?
Da!
Ce mai vrei să faci, P?
Vrei asta?
Taurul.
Mereu l-au urât.
Portretul.
Nu! Nu ăla.
- Ăsta? - Nu.
- Ăsta de aici? - Nu!
- Care? - Cel din spatele tău.
- Ăsta? - Da.
E o rudă?
Este...
Este o femeie.
Eşti sigur că e o femeie?
E mătuşa lui Jenny, Winnie.
E, de fapt, un portret foarte flatant al ei.
Ce...
Dell a făcut mizerie.
Îmi pare rău.
Şi îmi pare rău că m-am răstit la tine.
Nu meritai asta.
E în regulă.
Rahat.
Oaspeţii mai sunt aici?
Eşti gata să petreci?
Da, dacă eşti şi tu.
Cât de bine în cunoşti pe Dell Scott?
De ce?
Îţi pot trimite asta pe e-mail.
Nu, ştiu despre trecutul lui.
Sunt mai interesant de prezent.
Philip, înţeleg.
A doua şansă.
Dar cât şanse a avut bărbatul acesta?
A făcut puşcărie.
Şi tu îl pui să lucreze într-o clădire în care locuim cu toţii.
Lucru care e dreptul meu.
Gândeşte-te ce spun.
Trebuie să locuim aici cu toţii.
E nou?
Da.
Da, tocmai l-am cumpărat.
Cine e artistul?
I se spune în multe feluri.
E un Bansky?
Nu prea ştim, nu?
Ştii ce reprezintă dobermanul?
Ei bine...
evident.
Da, am încercat peste tot.
Toată lumea îl iubeşte, desigur, dar...
trebuie să-ţi vorbească. Trebuie să zică: aparţin acestui loc.
Da.
Probabil îl vom licita.
Urăsc comisioanele pe care le iau.
Le pasă doar de bani.
Crezi că se va aprecia?
Cred că nu se poate şti cât ar putea valora, Carter.
E prima dată...
- Bună, Jane. - Bună, Philip.
Eu şi Dell discutam
despre ce înseamnă să fii de culoare.
Dell, cum merge aplicaţia iDeal?
Deja ai spus nu.
Da, ştiu că am spus nu.
Dar cu siguranţă aş spune da acum.
Ce s-a întâmplat cu muzica?
Soprano.
Nu, lirica. Nu mezzo.
Îmi faci un serviciu să cânţi aria Regina Nopţii?
Nu trebuie să vă faceţi griji de nimic, bine?
Nu vă faceţi griji de orele suplimentare. Chuckles se ocupă de ele.
Deci, ai devenit un cunoscător de operă.
Uite, o parte e grozav.
- Da. - E greu de dansat pe ea.
Şi?
Ce ai?
Maggie.
E şansa ta, Maggie.
Am aşteptat asta. Da.
P, o aduc pe Maggie.
Adu-o, Charlotte.
Bine!
Am toate doamnele. Să văd dacă o pot aduce şi pe cea supărată.
Amy cea supărată, vii să te distrezi?
Haide, Yvonne.
Nu.
Haide, Yvonne.
Haide.
Ce?
Rahat!
Poţi dansa.
- Nu. - Eşti bună.
Haide.
Nu. Doamne. Am fost mereu un dansator prost.
Sunt, de fapt, mai bun acum.
E o îmbunătăţire la ce făceam înainte.
Alo?
Nu. Nu da muzica mai încet.
O să sun înapoi pe oricine ar fi.
E Lily.
Lily.
Bună.
Făceam o mică petrecere. E ziua mea.
A fost. Am fost surprins.
Lasă-mă... Lasă-mă să văd dacă...
Crezi că am sâmbăta liberă?
Da, cred că va fi bine.
Ne vedem atunci.
Bine.
La revedere.
Nu crezi că ar trebui să-i spun?
Despre scaun?
Cred că ar trebui să te concentrezi pe ce nu ţi-a spus femeia asta.
Doamne, a trecut mult de când...
Eu...
Nici nu ştiu ce să port.
Îţi spun ce să nu porţi.
- Serios? - Da, nu la o întâlnire.
N-aş numi asta o...
E o întâlnire.
La mulţi ani.
Mulţumesc.
Eşti gata?
Da.
Bun, cuvântul de siguranţă va fi...
Verdi.
Ar trebui să spun Verdi într-o propoziţie?
Da.
Adică: trebuie să plec. Eşti Verdi urâtă.
Văd cum baţi mental din picior.
Relaxează-te, P. Va veni.
Dell.
Bagă mâna în buzunarul hainei mele. O să găseşti un plic.
Deschide-l.
Ei bine...
Asta e pentru Numărul Zero Nedenumit
sau Ce e Curajul?
care e agăţat cu mândru în camera cu trofee a lui Carter.
- Serios? - Serios.
- De tot? - De tot.
Să-i pui pe mama?
P, asta e...
E o nebunie.
Da!
Da, P! La naiba...
Greşeala mea.
E vina mea.
P!
Asta e. Asta e afacerea mea.
Sunt un artist.
Pot să scot aşa ceva odată pe lună.
50.000 bucata. În timpul unui an ar fi...
50.000.
Ar fi 50.000. În total.
Nu, Dell. Nu asta e afacerea ta, Dell.
- Stai, ascultă... - Dell, nu. Sunt bani de investit
pentru afacerea cu care vei veni.
Ce?
E aici?
Sper că da.
Bună, Philip.
Bună.
Îmi pare rău...
- El e Dell. - Greşeala mea.
- Ni se va alătura... - Bună.
- ... de vreme ce... - Ce faci?
De vreme...
Am vrut să-ţi spun.
Ştiam.
Am văzut o poză.
Am citit un articol. A trebuit.
Scrisorile tale erau prea bune.
Nu trebuie să rămâi, suntem în regulă.
Bine.
Doar să-mi înapoiezi tipul înapoi până la miezul nopţii.
Cel târziu mâine la miezul nopţii.
- Bine. - Să fii cuminte.
Asta e...
E oraşul tău. O vom exploata la maxim.
Adevărat.
Mereu interesant.
Nu m-am plictisit niciodată aici.
Vorbim amândoi despre Buffalo, New York, nu?
- E un oraş frumos. - Bine.
Şi biblioteca pe care o conduc e o comoară naţională.
Şi tocmai i-am învins pe Giants ai voştri.
Înţeleg.
Un fan al fotbalului. Ştii, asta nu a fost menţionată.
Nu-ţi putem spune tot.
Mâncarea este genială, nu?
Chiar dacă aud că în Buffalo sunt nişte aripi grozave.
Tu...
ai ceva...
Acolo?
Nu.
Chiar acolo.
Te dai mare.
Vrei...
- Vrei să... - Nu.
De obicei mă pricep la asta.
- S-a dus. - Bine.
Arată frumos.
Mulţumesc.
Spune-mi despre ziua ta. Orice zi.
Ieri.
- Vreau să ştiu totul. - Ieri...
Da.
Am sărit peste nişte întâlniri ca să stau la ora povestirii.
Cunoşti Piesa lipsă?
De Shel Silverstein?
- Un punct pentru tine. - Ei bine...
Nu, sincer, ar trebui să iei punctul înapoi.
N-am citit-o niciodată.
E vorba de un cerc
ce lipseşte dintr-o piesă rotundă.
Şi se porneşte o căutare.
Se încearcă bucăţi mari, mici, stricate,
dar niciuna nu se potrivea.
Şi apoi, într-o zi...
iat-o.
Piesa perfectă.
O ia şi brusc poate să meargă din ce în ce mai repede.
E liber.
Dar după o vreme realizează că
acum nu mai poate cânta
sau mirosi florile sau să vorbească cu prietenii lui.
Mergea prea repede.
Şi în final se decide să lase piesa perfectă în urmă.
E foarte profundă pentru o carte de copii.
Este, nu?
Pot fi înspăimântătoare.
Îmi amintesc că am citit basmele fraţilor Grimm
şi m-a înspăimântat când eram mic.
Am ceva?
- Ce? Nu. - Am...
Îmi pare rău.
Da, te rog. Mulţumesc.
Ce-ţi fac câinii?
Sunt bine.
Deci...
la asta te aşteptai?
În ce sens?
Ştii...
la asta te aşteptai?
Terapeutul meu a spus...
Am jurat că nu voi începe o propoziţie cu aceste cuvinte, dar...
cred...
că ce se petrece aici...
e la ce se aştepta ea,
nu ce mă aşteptam eu.
Credeam că aş putea...
Ştiam că aş putea...
Citesc puţin.
Am vorbit cu oamenii.
Bibliotecara şi-a făcut temele.
Ca să-ţi răspund la întrebare, şi asta e o întrebare corectă,
nu e la ce mă aşteptam.
E mult.
Ce vreau să spun e că, poate, Dell ar fi trebuit să rămână.
Să ajute.
Trebuie să mergi înainte să poţi alerga, nu?
Nu. A fost un lucru complet greşit de spus.
Eu...
Trebuie să nu mai vorbesc.
Nu, mulţumesc.
Sunt obosit.
E parte din...
Poate ai citit despre asta.
- Nu, te rog nu. - Poate ar trebui să-l chemi pe Dell.
Dar următorul fel ar trebui să fie cel mai bun...
Nu, aş vrea să plec.
N-ar fi trebuit să fiu atât de sinceră.
Nu. Mă bucur că ai fost.
- Aş vrea să fim prieteni, dacă... - Te rog.
- Nu vreau să crezi că... - Nu, n-o face.
- Eşti bine? - Îmi pare rău.
Doamne, te-am ars?
- Te-a ars, dle.? - E în regulă. Te rog, nu.
Nu... Nu pot simţi nimic.
Îmi cer scuze, dle.
Nu simt nimic.
Ştii ce, P?
- E pierderea ei, omule. - Nu.
- Cum adică nu? - Nu mă lua de sus.
E exact motivul pentru care n-am vrut să vorbesc cu ea.
Mai ai nevoie de altceva?
Am terminat?
Nu vrei să purtăm discuţia asta, deci am terminat?
P, ştii de câte ori am fost respins de femei?
Se întâmplă, bine?
Cazi de pe cal, te ridici înapoi.
Da, dar nu pot călări, deci...
Aşa.
Ştii ce?
Asta nu funcţionează.
- Eşti obosit, omule. - Da, sunt obosit. M-am săturat de asta.
N-ar fi trebuit să te angajez.
Eşti cel mai puţin calificat aplicant
înmulţit de 100 de ori.
- Serios? - Da.
Ce? Vrei să mă întorc şi să-ţi aduc unul dintre intelectualii ăia?
Fiindcă mai sunt încă aici, nu?
Cred că am fost cel mai calificat.
Nu pot să cred că m-ai convins s-o văd.
Eu am sunat-o.
Asta e. Asta e tot ce am făcut.
Eu voiam să închid. Tu ai ales să vorbeşti cu ea.
Nu ţi-am pus o armă la cap.
Ei bine,
înţeleg că ai avut experienţă făcând asta.
Dat fiind acuzaţia de port armă.
- Deci m-ai verificat? - Ştii ce?
Voiam s-o abordez pe Lily în modul meu.
Şi mi-ai luat asta.
Eu ţi-am luat asta? Fiindcă sunt un hoţ, nu?
Nu eşti?
Ştii ce, acela e trecutul meu şi mi-l asum.
Nu am o problemă cu asta. Dar merg mai departe.
- Dar tu, P? - Da, şi eu merg mai departe.
- Da? - Da.
Cu asta.
Ieşi afară. Eşti concediat.
Ce sunt?
Te concediez. Bine?
Apărare, omule.
Bine ai venit acasă, omule.
Philip.
Acesta e Jason.
Va fi noul tău îngrijitor.
Mâncare, Dle. LaCasse?
E drăguţă.
Mare.
Nu intri?
Nu acum.
Ne vedem mâine.
Te iau de la şcoală.
Dacă e în regulă.
Grozav.
Dell. Vreau să-l verifici pe tipul nou.
Bine, mă ocup.
Asigură-te că întorci suporţii spre interior, bine?
Aşa îi mişcă braţele pacientului.
Exact.
Cât de repede merg?
Ai fi surprins.
E rău, Dell.
Nu mai ascultă de nimeni. Poate va asculta de tine.
Unde e Yvonne?
A plecat.
Yvonne a plecat?
Îndepărtează pe toată lumea.
E totul pregătit?
Bine, grozav.
Ţi-a căzut pe faţă un animal, Phil.
Nu ştiu dacă-i poţi da de mâncare,
dar o să încerc să-l mişc.
Vreau să stai nemişcat.
Nu, e o barbă.
E intenţionat?
Vrei să mergem la o plimbare?
Bine. Am anunţat înainte.
Ies cu o targă.
- Va fi bine. - Apreciez.
Ce facem acum?
- Rahat. - Du-te.
Destul de drăguţ ca să pictez?
Aş putea să văd dacă cumva Carter e interesat de un comision.
Listă de redare, Mixul lui Phil.
- Nu, haide, P. Vorbesc serios. - Nu. Doar...
- N-am dispoziţia să-l ascult. - ... las-o o clipă.
- N-am dispoziţia. - Las-o o clipă.
Cine e?
E regina.
Regina mea? E Aretha?
I-a ţinut locul lui Pavarotti odată la Premiile Grammy.
Regina face totul mai bun.
E minunat.
Tu trebuie să fii Philip.
- Da. - Eşti gata?
Gata?
Ce ai făcut?
Tu eşti Dell?
Nu.
Da, este!
Nu, nu sunt. Nu fac asta, omule.
Ce... Încerci să mă omori?
- Haide. - Încearcă să mă omoare. Nu sunt...
Nu fac asta, P. Nu.
Continuă.
Da. N-o s-o fac.
- Ne descurcăm. - Nu, nu ne descurcăm.
Continuă, Dell! Fugi, Dell!
Fugi, Dell! Fugi! Continuă, Dell!
Haide, Dell!
Haide, Dell. Mergi aşa...
- Poţi da drumul. Ţine-te de mânere. - Rahat!
Stăm bine.
Bun.
Controlează-l!
Dell!
Relaxează-te!
Sunt relaxat!
Aşa arat când sunt relaxat!
Dell.
Mulţumesc!
Ce faci?
E uimitor, omule!
Nu pot să cred că zbor!
Da!
Mulţumesc.
Uită-te la asta.
Da, e drăguţ.
Doamne.
E timpul să laşi barba.
De ce?
Ai încredere.
Vorbeşte.
Arăt ca un...
star de filme porno.
- Asta e. - Lasă-mă să văd.
- Asta e. - Sunt un dur!
Da, m-am săturat să arăţi ca o căţea.
- Nu, nu e asta. - Bună.
- Ştiu ce să fac. Dă-mi să văd. - Sunt foarte...
E Chaplin?
Nu.
- E Charlie Chaplin. - Nu!
E oribil.
- Iată-l. - Da.
- Cine e tipul ăsta? - Nu ştiu.
Nu l-am mai văzut de ceva timp.
- Mulţumesc pentru avertisment. - Îmi pare rău că nu l-am văzut.
Bine. Cum te simţi, P?
Bine.
Foarte bine.
Ţine-te bine, pentru că ce e mai bun abia acum urmează.
Bună.
Mi-a fost dor de tine.
Phil şi Dell au rămas prieteni până în ziua de azi.
Traducerea şi adaptarea alpo