ACEASTĂ OPERĂ DE FICȚIUNE E BAZATĂ PE EVENIMENTE ISTORICE
Cărturarul Jeong Yeo-rip spunea că oamenii sunt egali și nu au stăpân.
În Marea Unitate, formată de el,
nobilii și robii împărțeau merindele și se antrenau împreună.
Acuzat de trădare, el a fost înconjurat de oșteni
și și-a pus capăt zilelor cu un pumnal.
Era domnia regelui Seonjo.
Legați-i pe toți!
Și regele, și robul…
sunt egali.
Sunt egali?
Tatăl tău a scris asta?
Răspunde-mi!
Nu poate, i-a retezat limba.
Taci!
Tot tatăl tău a mai spus
că lumea e a tuturor
și că oricine poate fi rege.
Sfetnic secund!
Tu crezi că un rege și un rob
sunt cu adevărat egali?
Majestate!
Nu vă pângăriți buzele repetând vorbele trădătorului!
A spus că și un măcelar, o curtezană sau un rob
poate ajunge pe tron.
Așază-te acolo!
Sigur! Mantia mea regală.
- Ți-o dau îndată. - Majestate!
Vă conjur, Majestate!
Vă implorăm, Majestate!
Cum s-a putut una ca asta?
Judecătorule, ce mai aștepți?
Pune să le taie capul trădătorilor și…
OK-NAM FIUL CĂPETENIEI REBELILOR, JEONG YEO-RIP
Așa! Încă o dată!
Ce prostovan!
Mai lasă-mă să încerc o dată!
Rob fugar! Faceți loc!
Uitați-vă la prostul ăsta! A cutezat să fugă!
Privește!
Așa ca alții, a călcat strâmb, și uite ce s-a ales de el!
Ticălosule!
- Ce se întâmplă? - Priviți!
Ce necuviință!
Generalul Yi Deok-hyeong. Arătați respectul cuvenit!
- Lasă-mă! - Nu mișca!
Trebuie să faceți zarva asta în apropierea Majestății Sale?
Iertat să fiu, Înălțimea Voastră!
Sunt Gwang-yi, vânător de robi.
Până acum, am izbutit să prind atâția robi.
El a fugit deja de două ori.
E un nemernic.
ROB FUGAR
Pe deasupra, a mai și furat de la stăpânul lui.
Sabia stăpânului nostru, dăruită de rege.
YI JONG-RYEO ARTA ARMELOR
Mama lui a fost roaba ministrului adjunct al apărării.
CU 12 ANI ÎN URMĂ
JANGYEWON: OFICIUL ROBILOR
Regula părintelui. O cunoști?
Zice că, dacă oricare dintre părinți e rob, atunci și copilul lor e rob.
E legea națională.
Declar cazul închis.
Eu și soția eram oameni de rând.
Soția a fost vândută fiindcă eram datori,
dar băiatul a fost zămislit mai înainte.
Mama și fătul sunt una și aceeași, nu?
Când mama devine roabă, copilul din pântece o urmează.
Așa e firesc.
A fost crescut ca om de rând. Deodată, devine rob?
Dă-mi aia!
Fir-ar…
Tata a făcut-o pentru mine.
Pușlama ce ești!
Îți voi spune despre familia al cărei rob vei fi până mori,
deci cască bine urechile!
Ai spus cumva că sunt rob?
Vei lucra pentru familia ministrului adjunct al apărării.
Sub regele Taejo, bărbații din familia lui
au trecut cu toții examenul militar.
E cea mai influentă familie militară din Joseon.
Conacul lor are peste 60 de încăperi
Familia are peste 100 de noh-bi
„Noh” înseamnă rob „Bi” înseamnă roabă
Cu toții au treburi diferite
Curierul duce scrisori
Măturătorul deretică în curte
Bucătăreasa pregătește bucatele
Iar fierbătoarele gătesc orezul
Spălătoresele curăță veșmintele
Cărăușii de apă asudă de zor
Iar fochistul, focul îl încinge
Lopătarii golesc latrina
Iar tăietorul spintecă lemne
Grăjdarul hrănește caii
Ploștile-s golite, podelele, lustruite Hainele, călcate
Stăpânul e îmbrăcat Iar stăpâna, la masat
Evantaiul pregătiți Picioarele le spălați
Treburi multe și robi mulți
Dintre toate, știi tu care e a ta?
Biciuiți-l!
- Să fiu biciuit în locul lui? De ce? - Ce întrebare e asta?
Pentru că ești robul tânărului stăpân.
El nu poate fi înspăimântat, căci va deveni general.
- Nu are sens. - De ce nu?
- De ce să fiu biciuit? N-am făcut nimic. - Ține-ți gura! Vorbești prea mult.
Ne-am întors, Înălțimea Voastră.
Pleacă-te în fața lui!
Cum îndrăznești?
Pușlama ce ești!
Fir-ai să fii!
Loază!
Ce faci?
Scăpați de el!
Fiule! Nu!
Oase puternice.
- Ce facem? - Mădulare puternice.
Dinți puternici.
Haide!
El e băiatul?
Ăsta cât o să reziste?
Bietul băiat!
Cum să trăiesc cu durerea asta?
Cum s-a putut una ca asta?
Fiule, te-ai născut rob din vina mea.
E numai vina mea.
N-au pic de omenie?
De câte ori s-a întâmplat?
Frate, acum o să-l acopăr.
Te cheamă Cheon-yeong?
Ce înseamnă numele tău?
Pesemne că nu știi.
„Cheon” înseamnă „a urma”,
iar „Yeong” înseamnă „umbră”.
Mă urmezi ca o umbră.
Ce părere ai?
Încă mai ai dinți de lapte.
Umbra ta?
Eu?
Ce faci?
Tată!
Pleacă! Du-te!
Loază!
Tată!
Liniște!
Pe aici!
Ăla nu e Cheon-yeong?
Câți ani au trecut?
Atât de mult ții la mine?
Eu plec, tu mă aduci îndărăt
de fiecare dată.
Nicio vorbă, te rog!
Tinere stăpân!
Ai dat greș de atâtea ori la examen.
Cum se face
că n-ai ieșit primul pe țară?
Ce tot spune?
Omoară-mă!
Ne văd robii.
Nu-i curma viața!
Scursură ordinară! Aruncați-l în șopron!
Omoară-mă și gata!
Altminteri, toată familia ta va muri de mâna mea.
Tatăl tău,
mama ta,
soția ta…
și odraslele tale.
Vă voi arunca pe toți în flăcări
și vă voi arde de vii.
Ține-l jos!
Trebuie să-i pun capăt.
Atenție la cap!
Lovitură sus, apoi stânga, împunsătură, dreapta jos,
sus în stânga…
De-acum, dacă sunt lovit o dată ziua, te voi lovi de două ori noaptea.
Adoptă poziția!
Maestrul tău e previzibil.
El începe aici, apoi atacă în dreapta, iar după, străpunge.
- Dacă începe mai jos… - Împunge. Apoi umerii.
Deci știi.
Atunci, încearcă!
Apleacă-te!
Celălalt picior.
- Așa? - Bravo!
Bine.
Tata mi-a zis să exersez cu tine începând de mâine.
Deci n-o să mai fiu biciuit?
Într-adevăr. Așa cred.
Așa!
Haide!
Așa faci și mâine, la examen? Sabia ta nu exprimă furie.
Nu-ți face griji!
În fața adevăratului dușman, sabia mea va fi furioasă.
Bomboane!
Poftiți la bomboane, să vă poarte noroc!
Cu una treceți, cu două luați premiu!
- Kim Yi-nam! - Bomboane!
Yi Jong-ryeo.
- Mă duc. - Yi Jong-ryeo.
Du-te!
De câte ori ai picat la examen?
Mi-e rușine de tine.
Cum voi da ochii cu străbunii, după ce mor?
Stai!
Permiteți-mi să dau examenul în locul tânărului stăpân!
Ți-ai pierdut mințile?
În schimbul dezrobirii mele.
Voi trece examenul cu felicitări și vă voi aduce florile regelui.
Sunt Yi Jong-ryeo.
Kim Min-seok.
- Prezent! - Yi Jong-won.
Prezent!
Majestatea Sa i-a dăruit o sabie și această mantie albastră.
Îți șade bine cu florile regelui.
Nici măcar eu n-am ieșit pe primul loc.
Cheon-yeong!
Măi să fie!
Chiar că îți stă bine cu mantia albastră.
Așteaptă aici!
Îți aduc actele de rob de la tata. Bea un pahar de soju.
Mi s-a spus să nu-i dau nici apă.
Cine încalcă porunca, va sfârși ca el.
Afară!
La treabă!
Tată!
O pasăre poate să zboare fără să-și întindă aripile?
Ce e aia? Pare o…
RĂZBOIUL
Tinere stăpân!
Kim!
- Mama mai e trează? - Da.
Spui că regele părăsește capitala?
Și eu cu el, să îl însoțesc.
Am trimis veste unchiului meu din Wonsan. Voi plecați cu tata când se întoarce!
Ai grijă de fiul nostru!
Sabia mea a dispărut.
O voi găsi. Tu pleacă numaidecât.
Ți-o voi trimite eu.
Dă-mi cheia!
Cetatea Busan a căzut. Au ajuns deja la Yongin?
Vorbe fără noimă.
Armata generalului Shin a fost nimicită.
Altfel, de ce am pregăti evacuarea?
Ăsta nu-i un război ca oricare.
Măi să fie!
Știu că îți place să furi, dar să te atingi de cadoul de la rege?
De ajuns! Dă-mi-o!
Despre ce vorbiți?
Nu mai face pe prostul!
- Unde e sabia? - Am spus că nu știu.
- Vorbește! - De ce îl întrebi pe el?
Tu, sabia…
Luați una fiecare!
Cât să mai fim tratați ca niște porci?
Ce se întâmplă aici?
Las-o jos numaidecât!
Unde sunt actele de rob?
De ce v-ați întors așa de târziu?
De-acum, noi două suntem egale.
Tânărul stăpân!
Nu!
Unde e tânărul stăpân?
Unde vă e soțul?
Înapoi, animalule!
Blestemul tău se adeverește!
Doamnă, veniți! E primejdios.
Aici!
Cum îndrăznești să mă atingi?
V-ați smintit?
Ieșiți acum!
Nici lampioanele nu ne ajută.
Fiți cu băgare de seamă!
- Majestate! - Puneți să fim uciși!
Nu mă poate ajuta nimeni?
- Majestate! - Majestate!
De-aia trebuia să fi venit călare.
Sunteți teafără, Majestate?
- Majestate! - Majestate!
La ce se uită?
Ce? Ce se întâmplă?
Japonezii au intrat deja în capitală?
Nu se poate să fi ajuns deja la fluviul Han.
Atunci, cine a făcut aia?
- Acela e palatul, nu? - Da.
Am întrebat cine a dat foc palatului.
Majestate! Din păcate, oamenii din oraș…
Oamenii mei?
Dar de ce?
Regele a părăsit palatul și a fugit!
La naiba! Să nu rămână piatră neîntoarsă!
Smintiților!
Acte de robi afurisite!
Credeți că puteți schimba lumea așa?
TRĂDĂTORUL JEONG YEO-RIP
Uitați cum arde! Să se facă totul scrum!
- Cum s-a putut una ca asta? - Tată, nu!
Ura!
Credeam că toți ofițerii au fugit.
În sfârșit, capitala!
Înainte!
- Înainte! - Am înțeles!
Veniți cu toții aici!
ATELIERUL DE ARMAMENT
Invadatorii japonezi au trecut fluviul. Nu mai e mult.
Până și regele a fugit,
deci trebuie să ne apărăm.
Știi cum putem reuși asta?
Priviți! Am adus cu mine un ofițer!
- Chiar e ofițer? - Trebuie să fie, are mantie și sabie.
Cine știe să mânuiască sulița, sabia sau arcul să iasă în față!
Doar atâția? Văd mulți bărbați aici.
Oameni buni, țara are nevoie de voi.
Oamenii de rând vor fi răsplătiți, iar robii, eliberați. Așa se obișnuiește.
Robii, eliberați?
Nu vă codiți din cauza statutului! Ieșiți în față!
- Haideți! Repede! - Domnule!
La nord de fluviu nu mă întrece nimeni la aruncat de pietre.
Doamne! Măi smintitule!
- Vrei să mori? - Priviți!
Satârul contează ca sabie?
Domnule Măcelar, poftește!
Cine ar fi crezut că un nobil va vorbi așa cu un biet măcelar?
- Vin și eu. - Și eu!
Bine. Haideți cu toții!
Să vedem ce arme găsim în depozit!
- Să mergem! - Haideți!
Sunt lihnit și vlăguit.
Aduceți platoul!
Pregătiți barca!
Capul sus!
- Trimite străjerii la posturi. - Am înțeles.
Ucideți-i pe toți!
Cum îndrăznești?
- Nu! - Afară!
- Vrăjitoare! - Blestemaților!
Ce?
Ticălosule! Îți vei da duhul
când sabia ta îți va reteza gâtul.
Ce a spus?
Că sabia dv. vă va străpunge gâtul.
Să-mi străpung singur gâtul?
O să țin minte.
Așadar…
Așa?
Asta e tot?
N-am mai văzut asemenea pește.
- Iertare! - Iertare!
Am căutat în casele din zonă, dar nu am găsit decât peștii ăștia.
Ce-a fost aia?
- Uite-l pe rege! Acolo! - Iată-l!
Ei cine naiba sunt?
- Cum îndrăzniți? - Ne jupuiți, iar apoi fugiți?
Ne-ați furat până și peștele folosit la pomenirea morților?
Câtă nerușinare!
O să muriți ținându-i calea regelui!
El fuge, în timp ce poporul lui e nimicit?
- Blestematule! - Doar viața regelui contează?
- Și noi vrem să trăim. - Duceți-l pe rege la barcă!
Lasă-mă!
- Majestate! - Dă-te!
Cum îndrăznești?
La o parte, ticăloșilor! Și noi vrem să plecăm.
Yi Jong-ryeo, ce faci?
La o parte!
Ce faci aici?
Am o veste tristă.
Robii ți-au dat foc la casă și au fugit cu toții.
Robii? Robii mei? De ce?
Și familia mea?
Unde e familia mea?
Când am ajuns eu,
focul îi cuprinsese deja.
Chiar și…
pe fiul meu?
Nenorociților!
Încă ceva.
Cheon-yeong a furat un cal, fugind în mantia ta albastră.
Ar trebui să fii ucis cu pietre!
Adu-mi-l pe Cheon-yeong!
Ucideți-i pe toți!
Domnule!
De unde a venit aia?
Țintă lovită!
- Doar unul? - Ce-i cu măscăriciul ăla?
Fir-ai să fii!
E culmea!
- Ticălosule! - Șobolanilor!
Scuturi!
E o capcană!
După ei!
Nu încă!
Rămâneți în formație!
- Nu vă clintiți! - Foc!
Rândul al doilea, în față!
Câtă nesăbuință!
Iată niște bile de orez!
Rândul al doilea, în față!
Încărcați flintele!
Când încarcă, ataci.
Pregătește-te!
Da, domnule.
Foc!
Schimbați rândul!
Ambuscadă!
Aoki!
Intrați prin dreapta cu cavaleria!
Da, domnule.
Protejați-l pe Majestatea Sa!
Barca e acolo!
Afurisitule!
- Honda! - Da, domnule.
Majestate!
Nu e timp de plecăciuni! Grăbește-te! Pornește numaidecât!
Ucide-i!
Lansați barca! Acum!
Luați-ne cu voi!
Identifică-te!
Înapoi, cu toții!
Eu sunt Genshin Kikkawa, comandantul batalionului Konishi.
Spune-ți gradul și numele!
Genshin Kikkawa, comandantul batalionului Konishi.
Îți cere gradul și numele.
Gradul meu e „câine”.
Gradul e „câine”.
Iar numele…
- Numele lui e… - Spune-i că e „Ticălosul”.
E „Ticălosul”.
„Yi Jong-ryeo”?
Ești iscusit cu sabia pentru cineva din Joseon.
Așa ceva mai rar în Joseon.
Nici tu nu ești de colo.
Zice că sunteți priceput.
Deja ești istovit?
Ai obosit deja?
Mi-e doar foame.
Dă-mi niște bile de orez.
Zice că îi e foame.
Vrea niște bile de orez.
Vă e bine, Majestate?
După ce cobor, distrugeți debarcaderul!
Dacă facem asta, oamenii nu vor avea pe unde să plece.
Și scufundați barca asta.
Mă tem că inamicul va construi plute.
Deci dați foc caselor din zonă și faceți-le scrum!
LUPTA
DUPĂ ȘAPTE ANI
- Dă-mi-o! - Și eu vreau.
Nu! E a mea.
Ce e acolo? Mâncare?
Un cadavru. Un mort.
Ne tai și nouă un picior?
Eu sunt, Gwang-yi.
De data asta, am prins doi.
Și Cheon-yeong?
Voi continua să-l caut.
TABĂRA SUNCHEON A ARMATEI CELOR DREPȚI
A fost o onoare să lupt alături de voi.
Dle general, sănătate și viață lungă!
- Ridicați-vă! - Mulțumesc.
Datorită dv., ne putem întoarce acasă.
Eu vă sunt dator vouă.
Beom-dong!
De ce ești abătută?
Nu știu dacă e bine să se întoarcă așa.
Mai sunt soldați japonezi deghizați în localnici.
Acum că războiul s-a sfârșit, hai să dăm uitării moartea
și să ne gândim cum să trăim.
Ura, ce bucurie mare
Fiecare-și vede de-ale sale
Unii se întorc acasă.
Alții rămân în urmă, să facă curățenie.
Domnule Strateg!
Sper că vine cu vești bune.
Te-ai întors.
Azi-noapte am visat ceva.
Se făcea că heleșteul era de trei ori mai mare.
Arăta frumos.
Pensula!
Vreau un pavilion mai mare aici.
Fiule!
- Vrei să dai numele pavilionului? - Tată!
Nu înțeleg de ce te grăbești așa să reconstruiești palatul.
„Palat” unește caracterele pentru „coloană vertebrală” și „acoperiș”.
Palatul e coloana vertebrală a țării. Puterea suverană e doar o idee.
Nu poți avea puterea cu adevărat doar prin idei.
- Șase sute, spui? - Da, Majestate.
Dacă tot îl reconstruim, ar trebui să aibă cel puțin 6.000 de odăi.
Așa e.
REȘEDINȚA TEMPORARĂ A REGELUI SEONJO
V-ați spetit ca să aveți grijă de mine în timpul războiului.
Mă bucur să vă văd pe toți aici.
Suntem recunoscători, Majestate.
- Foarte recunoscători. - Da.
Ospătați-vă!
Nu m-am mai ospătat de mult așa. Ciorile s-au îngrășat cu cadavre.
- E gătită perfect. - Mersi.
Mai am un pic și leșin.
N-ai ce face!
Doamne!
Nobilul, tot nobil rămâne.
Vrei să dea cineva carnea de pe os și să-ți bage în gură?
Ce ai cu mine?
Acum e bine?
Mâncați!
E groaznică.
Dle general! Câți invadatori japonezi am ucis?
Nu ne-au spus că oamenii de rând vor fi răsplătiți, iar robii, eliberați?
Ticăloșii ăia nu se țin de cuvânt niciodată.
- De data asta, ce scuză au? - „Nu se poate fără aprobarea regelui”.
„Nu avem dovada victoriilor voastre.”
Au multe scuze.
Vreau să mă duc la Hanyang și să cer o audiență la Majestatea Sa.
Vă înțeleg nemulțumirea,
dar vă rog să mai așteptați.
Dle general!
Nu vă irosiți timpul și energia vorbind cu regele!
Mai bine ne stabilim aici.
Ce-ar fi să ridicăm un sat aici
și să locuim cu toții, împreună?
Nu ar fi frumos?
Dle general, am auzit că v-ați vândut conacul
ca să luptați pentru țară.
Vom construi un conac și mai mare.
Așa!
- Avem un tâmplar printre noi. - Aici!
Iată-l! Avem tot ce ne trebuie.
Și câte odăi să aibă conacul ăsta al meu?
Al dumneavoastră? Nu m-ați auzit?
Vom locui împreună.
Zici că era robul tău?
Cel care ți-a omorât familia.
L-am tratat de la egal la egal, l-am îngrijit,
dar el tot fugea, iar familia mea îl aducea înapoi cu forța.
A amenințat să dea foc familiei mele
și, în cele din urmă, tocmai asta a făcut.
E cumplit.
Totuși…
nu pot spune că tu nu ai nicio vină.
De ce l-ai tratat ca pe egalul tău?
Mi-ai amintit de Jeong Yeo-rip
și de „Marea Unitate” sau cum îi zicea.
N-are nicio legătură cu el. Eu doar…
Știu.
Înțeleg.
Chiar și când te atașezi de robi, trebuie să știi să ascunzi asta.
Favoritismul atrage aroganța printre câțiva,
iar bunăvoința, haosul printre cei mulți.
Asta e soarta neîndurătoare a celor care conduc.
Bea!
Și eu am avut o pățanie tragică în timpul războiului.
Deci, cum să nu te înțeleg?
Războiul a fost cu atât mai cumplit pentru Majestatea Voastră.
Vom reconstrui degrabă palatul, pentru siguranța Majestății Voastre.
Majestate!
Cei șapte ani de război au răvășit țara.
Oamenii au ajuns să mănânce carnea de pe cadavre.
Așa înfometați și betegi,
nu vor rezista efortului de a construi un asemenea palat.
Pe deasupra, mulți dintre ei
și-au pierdut nasul sub sabia japonezilor.
Asta, din cauza recompensei oferite de Hideyoshi Toyotomi.
Dar am impresia că dai vina pe mine. În plus, nimeni nu construiește cu nasul.
Majestate!
Înființați un Oficiu pentru Serviciu Meritoriu, pentru eroii noștri.
Apoi, răsplătiți-i pe iobagii care au luptat din răsputeri.
Astfel, poporul vă va iubi din nou.
De ce plângi?
Oficiul pentru Serviciu Meritoriu? Fie! N-am spus să nu-l înființezi.
Dar nici reconstrucția palatului nu poate întârzia,
deci mai înființează un oficiu.
Înțelegi?
Poftim!
Capul!
- Netotule! - Am știut că vei reuși.
Ca nobil, trebuie să urmezi niște reguli. Cum poți fi prieten cu un rob?
Poftim?
Deci mă pot împrieteni cu un câine,
dar nu cu robul meu?
Câinele se crește, robul face ce îi poruncești.
Doamne!
Am înțeles!
Atunci, să mă duc să-i poruncesc robului?
Să ne grăbim!
Și în zori e zăpușeală.
Gura și mergi mai departe!
Dle general! Se apropie soldați japonezi!
Beom-dong! Și tu! Repede!
Am văzut invadatori japonezi deghizați.
Aici și aici.
Dacă atacăm din ambele părți, vor ieși la iveală.
Palatul regelui…
e într-acolo?
Nu e încolo?
E direcția Șobolanului.
Chiar trebuie, de câte ori mergem la luptă?
Regele ar trebui să se plece în fața noastră. Fir-ar!
Dle general!
Cred că e aici.
Am înțeles.
Aici e.
E aici!
E o ambuscadă!
- Nu vă retrageți! Luptați! - Bine, domnule.
Propun să nu îi omorâm.
- Sunteți morți! - Ci să îi capturăm…
Văleu!
Ce mai așteptați?
Înainte!
Zeul în mantie albastră!
Dle general!
Ia te uită de cine am dat!
Chiar mă întrebam cine o fi zeul în mantie albastră.
Tu ești?
Cicatricea aia te prinde.
Mai vrei una? Ca să fii și mai frumușel.
Zice că vă mai poate face o cicatrice pe partea cealaltă.
Sigur. De ce nu?
Tot te mai ții de glume.
Ia spune, ai mâncat?
Ai mâncat?
Nu iau niciodată micul-dejun!
Vino aici, șobolanule!
Ticăloșilor!
Afurisiților!
Șobolan ce ești!
Fir-ar să fie!
Hopa!
Chujo-ryu?
Cu ajutorul meu
îți vei vedea nasul fără oglindă.
Termină!
Dle general!
- Trebuie să plecați! - Dle general!
Nu vă amestecați! Ne duelăm.
Vrea să vă duelați.
Cheon-yeong!
De ce vă mai luptați?
I-am terminat deja pe toți.
Ce căutați aici?
Termin imediat și eu.
Se pare că ai noștri au încasat-o.
Generalul îi vrea în viață. Ai auzit?
Nu cred că o să ne omoare.
- Chiar? - De ce nu?
Vrea să-i ducă la rege, să-i poată folosi în negociere.
Îi vrem în viață, fie pentru recompensă, fie pentru dezrobire.
- Cât mai durează? - Puțin. Puteți rămâne, să priviți.
Ne vor folosi drept momeală, ca să negocieze cu regele.
Hai! Arunc-o!
Nu!
Ce e asta?
Și spui că ești războinic?
Ce zice?
Că un adevărat războinic nu face asta.
Neghiobul!
Zău așa!
Eram pe punctul să-i străpung gâtul cu sabia.
Ăsta e Hoțul de nasuri?
E casca cu diavol!
- L-am prins pe Hoțul de nasuri? - „Hoțul de nasuri”?
Diavolul care retează nasuri?
Ăsta e aur, nu? Putem ridica un sat cu el.
Deci era adevărat că japonezii ascunseseră o comoară.
Dă-mi să văd!
Incredibil!
Voi duce totul la Hanyang. Puneți-le la loc!
Poftim? Chiar?
Trebuie să ducem obiectele la curtea regală.
Curtea le va înapoia proprietarilor de drept.
Pe dracu'!
Beom-don, unde te duci?
- Apă! - Mie primul!
Ești faimosul Hoț de nasuri?
Ești Hoțul de nasuri?
Cum ai putut?
Și el vrea apă.
Acum șapte ani ți-am cerut orez și m-ai ignorat.
- Zice că nu i-ai dat niște orez. - lar începe cu orezul?
Foloseai tehnica Chujo-ryu.
Cine te-a învățat?
- Ce spune? - Poftim?
Tehnica cu sabia scurtă.
Întreabă de unde știi tehnica aia.
Era bătălia din Namwon? Unul cu o cască în formă de iepure.
Cineva cu o asemenea cască, la Namwon.
- Îl cunoști? - Mi-am amintit tehnica lui cu sabia.
- Pur și simplu? - Da.
A învățat-o în luptă.
I-am spintecat burta cu sabia,
iar măruntaiele i s-au revărsat.
Zice că i-a tăiat burta și i s-au scurs mațele.
Vreau revanșa.
Vrea revanșa.
Rezultatul va fi același.
Zice că va fi la fel.
Atunci, omoară-mă ca un adevărat luptător!
Zice că preferă să fie ucis.
Am trebuință pentru tine,
deci rămâi în viață!
Zice că îi trebuiești.
Ce ascunzi
sub pânza aceea roșie?
Întreabă ce ai la mână.
Te-ai rănit la antrenament, bine?
Va fi simbolul
pentru locul întâi la Arta Armelor.
- Ia și tu! - Ce onoare!
Imediat după ce ai trecut examenul,
te-ai alăturat gărzii regale.
Distruge actele de rob ale lui Cheon-yeong!
Și eu, și bunicul tău
am început departe, la hotare.
Tu ai mare noroc.
- Tată! - Bătrânii așteaptă. Vino!
Ți-ai dat cuvântul!
Lepădătura aia te-a învățat să fii așa de obraznic?
Robul a adus acasă florile regelui, cum a promis.
Cum își poate încălca cuvântul un nobil?
Prostule!
De cum deschide gura,
vom fi trădători în ochii regelui.
Cheon-yeong
e gata să plece.
Prea bine.
Și Gwang-yi, la fel.
Fir-ar să fie!
Nu e aici.
Gwang-yi, șobolanule!
Mi s-a poruncit să îl prind,
dar Lordul Yi a zis să nu-l mai aduc înapoi.
Dacă o faci,
îți voi reteza brațul.
Nu îl voi omorî.
Cheon… Cheon-yeong!
Ai zis că îmi aduci actele.
Unde sunt?
Mă bucur că ești în viață.
Mare ușurare că ești în viață.
Pleacă departe!
Înfrânge barbarii la hotarul de la nord sau prinde pirați în mările din sud!
Unii au fost dezrobiți după ce și-au servit țara.
Nu cumva să fii prins…
Dar noi…
mai suntem prieteni?
Da.
Așadar?
Spui că astea toate sunt cereri pentru recompensarea lui Ja-ryeong
și a armatei lui, pentru reușitele lor?
Lumea spune că amiralul Sun-sin protejează marea, iar generalul Ja-ryeong, uscatul.
Cum se face
că Ja-ryeong e în viață, iar Sun-sin e mort?
Nu văd nimic despre reconstrucția palatului.
Oficiul pentru Reconstrucție a calculat
câți lucrători ar fi necesari,
dar a decis că nu ne permitem proiectul acum.
Draga mea!
Ce postură perfectă!
Frumos!
Minunat!
Tunsoarea aia oribilă…
E stil japonez?
Lacomii naibii!
Cei care au alungat dușmanul supraviețuiesc mâncând cadavre,
pe când nobilii care s-au gudurat pe lângă dușman se îmbuibă cu vită.
Și să mai cred că sunt egali?
Îi voi spune Majestății Sale despre primarul trădător, să fie demis.
„Demis”?
Nu m-ar mulțumi nici dacă i-ar frânge gâtul.
Nu-i așa, Cheon? Ce?
Ce faci?
Mai avem cale lungă.
Nu vă mai certați.
La culcare!
Ar trebui…
să ne despărțim.
Asta numiți voi „țară”?
M-am săturat să vă aud cântând despre „Majestatea Sa”.
Și mi-e silă de idiotul ăla pus pe pricopsit.
Oricum, nu plănuiserăm să rămânem împreună pe veci.
- Ne vom întoarce la locurile noastre. - Ce să-ți spun!
Atunci, du-te să te dezrobească!
Și să-ți dea o funcție. Să-ți meargă bine!
Ce-i drept, curtea a rătăcit drumul, dar războiul s-a sfârșit acum.
Nu crezi că minunatul prinț moștenitor îi va readuce demnitatea?
Trebuie să avem încredere că oficialii corupți vor fi pedepsiți.
Doamne, simt că explodez!
Clocotesc de furie.
Uite…
Uite, de aceea
ideea că voi, nobilii, și noi, iobagii, am putea trăi în armonie
e doar un vis deșert.
Dle general,
eu una am cunoscut un singur nobil care să merite acest nume,
și anume, pe dumnevoastră.
Vă doresc numai bine!
L-am prins pe Hoțul de nasuri! Curtea nu ne mai poate ignora acum.
Ne așteaptă ce ne-am dorit! Ce-ți veni?
- Beom-dong! - Să mergem!
Haideți! Toată lumea, sus!
Cheon-yeong, ai grijă de general!
E zâzanie între ei.
Domnule Strateg!
Ce scăfârlie urâtă!
Cu adevărat japoneză.
Ce credeți?
Ați văzut-o, nu?
Lăsați un sac de orez la fiecare ușă!
Dimineață, toți se vor minuna.
- Întâi, o gustare! - Da, domule.
Pare delicioasă!
Poftiți, am mai adus.
De mult n-am mai mâncat orez.
Nu știți cine sunt eu?
Sunt primarul din Cheongju, numit de Majestatea Sa.
Netrebnicilor!
N-aveți habar de virtuțile confucianiste.
Virtuți, spui?
Eu nu cunosc
decât virtuțile parului meu.
POARTA DE VEST, HANYANG
A sosit dl general Kim Ja-ryeong!
Generalul Kim e aici?
- Bravo, tuturor! - Mulțumesc.
Doamne, ce doare!
Oficialii corupți sunt mai răi decât invadatorii japonezi.
Ridicarea palatului Gyeongbokgung costă multe vieți.
Îi voi spune Majestății Sale,
mai rezistați doar puțin!
- Ura! - Ura!
Ai zice că întâmpină un rege.
Nu ești de acord?
Doar împărații Ming mai erau primiți cu atât entuziasm.
Ce părere ai despre uralele norodului?
Masele neștiutoare apreciază basmele cu fapte de arme și eroi.
N-avem ce face.
Nu vă faceți griji!
Ce este?
O misivă de la inspectorul districtual.
E urgentă.
Primarul din Cheongju a fost ucis.
Probabil, de simpatizanții lui Ja-ryeong.
Probleme?
Ura!
Înapoi!
Ce e zarva asta?
Înapoi!
Dle general, Majestatea Sa va vorbi doar cu tine.
Sunt asudat, n-aș vrea să stric atmosfera.
Bine.
Majestatea Sa va cere numele tău.
Ce să-i zic că înseamnă numele tău?
Numele unui rob nu înseamnă nimic.
„Cheon” de la „cer” și „Yeong” de la „lucire”.
Eu asta aș fi ales dacă ți-aș fi fost tată.
Pe curând!
Am pregătit carne și vin.
Trebuie să fiți lihniți. Urmați-mă!
- Mâncăm carne! - Da!
Haideți! Să mergem!
Ja-ryeong nu l-a ucis cu mâinile lui pe primarul din Cheongju.
Au luptat alături de el vreme de șapte ani.
Nu se poate.
Și Ja-ryeong e un confucianist.
Știu că nu e un neisprăvit.
Să-l chem aici și să-l întreb chiar eu?
Porunca regelui! Kim Ja-ryeong să fie legat pentru trădare.
Ne-au promis băutură și carne.
- Ce se întâmplă? - Ce?
Toți sunt vinovați de trădare.
Nu cruțați niciunul!
Trădare?
Am folosit partea tocită, ca să nu ucid gărzile regelui.
Acum, dați de veste!
Spuneți-i Majestății Sale că supusul său Ja-ryeong îi solicită o audiență privată.
Ce mai așteptați? Prindeți-l!
Prindeți-l!
De ce taci?
Trupul meu arde pe dinăuntru,
și nu știu cum să sting focul.
Ai luat foc?
Ai mâncat ardei iute?
Vrednicia voastră de monarh
a fost mistuită odată cu palatul?
Ați auzit asta?
Până și trădătorul ăsta spune
că palatul trebuie reînălțat pentru a-mi reda vrednicia de monarh.
Un adevărat erudit confucianist!
Beom-dong!
N-ai învățat nici alfabetul,
dar citești lumea mai bine decât mine.
Doamne!
Cum se poate una ca asta?
Tinere stăpân, ce mai faci?
Eu, Cheon-yeong, am venit să te salut.
Și un câine e răsplătit cu un blid cu mâncare când prinde un hoț.
Dar regele, care a făgăduit să ne răsplătească,
ne-a întins o cursă și ne-a omorât.
Exact ca tatăl tău.
Câinele ce-și mușcă stăpânul trebuie ucis.
Credeam că măcar tu ești altfel!
Cum ai putut?
Cum îndrăznești să spui asta?
Am fost un neghiob să mă întovărășesc cu un rob.
Pentru asta, mă detest.
N-am cerut să-mi fii prieten.
Mai bine
creșteam un câine.
Sigur…
tu și nevasta ta sunteți ca două picături.
Cheon-yeong, fir-ai!
- Degrabă! - Acolo!
De când m-ai făcut trădător,
asta am devenit.
Repede!
După el! Acolo!
Capetele trădătorilor au dispărut!
REVOLTA
L-am executat pe Ja-ryeong, cum m-ai sfătuit.
Dar continui să primesc misive…
cerându-mi să-mi îndrept greșeala
trăgându-te la răspundere.
Aud că țara e cuprinsă de revolte.
Ce să fac?
Ce minunăție!
Mă mir că mai e încă în Joseon.
Hoțul de nasuri se întorcea la Suncheon.
Căuta cuferele ascunse cu comori,
pentru a le oferi Majestății Voastre.
„Cufere”?
Dacă sunt atâtea comori…
- Le-am vinde neguțătorilor… - Și am finanța reconstrucția palatului.
Unde?
Unde sunt ascunse cuferele?
Unde sunt ascunse?
Sunt Yi Jong-ryeo, de la Oficiul de Anchetă.
Yi Jong-ryeo?
Ce dorești?
Zeul în mantie albastră.
Ce-ar fi să trimitem dezertorii japonezi
pe urmele comorii, cu oștenii noștri?
Miniștri m-ar critica fără îndurare.
Dacă le spunem că o facem pentru a stinge revoltele…
Nu. De fapt…
Dacă sting și revoltele, omorâm doi iepuri dintr-o lovitură.
Voi profita pentru a-i nimici
pe adepții lui Kim Ja-ryeong.
Generalul japonez arestat va conduce soldații dezertori
sub numele de Kim Choong-myeon.
Majestate! Generalul japonez ar trebui să-și piardă capul!
În niciun caz să ne ucidă oamenii! Mai gândiți-vă!
- Mai gândiți-vă! - Vă rugăm, mai cugetați!
Mi-au incendiat palatul și au aruncat cu pietre în mine.
Sunt oamenii mei?
Pot fi numiți oameni?
În trecut, am înființat o unitate specială formată exclusiv din japonezi arestați.
La început, lumea a fost șocată, dar aveam motivele mele.
Acum, Choong-myeon îmi e credincios.
Lăsați deoparte trecutul lui!
În plus, îl numesc pe Yi Jong-ryeo de la Oficiul de Anchetă
șef al forțelor de pedepsire.
El va conduce noua unitate stârpind trădătorii
și arătând că legea nu glumește.
Eu, Jong-ryeo,
primesc porunca Majestății Voastre, de a porni la reclădirea țării.
Frățâne!
Ce s-a întâmplat?
Te credeam în guvern pe vremea asta.
Ce ai pățit? E vai de tine.
Doamne!
Tu, de colo!
Ce ți-am spus?
Am zis să nu vă duceți, nu? Ce ți-am spus?
- Lasă-l! - Termină! Gata!
Ți-am spus să nu vă duceți. Uite ce ai făcut!
- Gata! - Ai făcut-o pentru o viață mai bună.
Ți-am spus să nu mergeți.
Uite ce ai făcut!
Ce vrei să faci cu el?
Cheon-yeong!
Hai să ne duelăm ca lumea azi!
- Nu! - Împăcați-vă!
Doamne! Serios!
Ce e asta?
Ce faci?
Vrei să te închini regelui?
Nu pot!
Nu mai pot face asta.
ȘOBOLAN
Unui război, mai supraviețuiți,
dar nu unei revolte.
Că murim de mâna japonezilor sau înfruntându-l pe rege,
e totuna.
Suntem cam 30. Nu ne putem răzvrăti.
Mai găsim și alți oameni.
Punem un anunț și vor da năvală ca lăcustele.
Cum îi hrănim și îmbrăcăm?
Domnule, mi-ați spus că japonezii au o comoară ascunsă.
Stați așa!
Când l-am prins pe Hoțul de nasuri, căruțele japonezilor erau goale, nu?
De ce să fi cărat ditamai căruțele în pădure?
Ca să ia comoara ascunsă?
Toți copacii bătrâni erau însemnați.
Așa e.
Da. Haideți înapoi acolo!
Într-o revoltă, viteza e cheia. Să ne grăbim!
Cred că ăsta era locul.
Da, aici e.
- Ia să vedem! - Doamne!
Am găsit comoara!
- Mai trebuie două căruțe, cel puțin. - Unde mai găsim?
Să cărăm restul cu caii!
O fi bine?
Nu cred că e treaba voastră.
- Ce faceți? - Domnule!
- Nu mișcați! - Ce faceți?
- Ne credeți japonezi? - Ce faceți?
- Nu mișcați! - Nu te băga!
Cine vrea să-și riște viața într-o revoltă, treceți acolo!
Dacă vreți să trăim în belșug din comoară, veniți în spatele meu!
Fir-ar să fie!
Cu ce ne-am ales după șapte ani?
Acum, e greu să ne riscăm viața.
- Dar e ușor să ne-o trăim. - Ba nu!
Puteți trăi cu adevărat doar luptând și izbândind.
Dacă ne oprim acum,
ne vor vâna câte zile om mai avea și ne vor ucide.
Mai taci din gură!
Treceți acolo dacă vreți să vă sparg țeasta!
Ce faci?
La naiba!
Nu-mi pasă dacă mor mâine, măcar să mă bucur de comoară.
Și mai îndrăzniți să spuneți că ați luptat sub generalul Kim Ja-ryeong?
Ce mai așteptați? În căruțe cu ele!
Să mergem!
- Beom-dong! - Hai!
De ce îl duceți cu de-a sila?
Privirea înainte!
Vrei să te întorci?
Vei da ochii cu moartea.
Da.
Du-te, până nu-i mănâncă fiarele pădurii!
Rămas-bun!
Vreau să trăiesc
Da, ce bucurie mare
Vreau un conac la soare
Da, ce bucurie mare
Și să mă desfăt cu mâncare
Da, ce bucurie mare
O masă regală, ce încântare
Da, ce bucurie mare
Și căpetenia ta, Cheon-yeong?
Hoțul de nasuri? Cum se poate?
Retezați-le capul!
Micuțule, ce e cu tine?
Ce s-a întâmplat aici? Ce-i cu astea?
Domnule Strateg!
Tu trebuia să fi murit în mâinile mele.
„Voi atârna capete și voi aștepta. Yi Jong-ryeo.”
Puneți-le acolo!
Legați-le bine!
Barca va sosi la reflux.
Până atunci, unitatea stă de strajă, iar gardienii caută restul rebelilor.
Am înțeles.
Ticăloșii!
Îi omor pe toți.
Așteaptă!
Se petrece ceva.
Ochiți!
Ce se întâmplă?
Măi să fie!
Și nouă ne poruncește tot Majestatea Sa.
Vrei să trădezi și tu?
„Și noi suntem ai regelui. Ești trădător…”
Sunteți dușmanul pe care ne vom răzbuna în veci.
Nu veți pleca vii de aici.
Nu voia să ne cruțe viețile.
Vă voi roade carnea, vă voi jupui și voi dormi pe pielea voastră.
Foc!
Ne-ați lăsat pe noi să curățăm flintele.
Exact cum m-am gândit.
Dacă țeava e blocată, arma explodează.
Nu-ți amintește asta de nevoința din Joseon?
- Soldați! - Să trăiți!
Ce se întâmplă?
E grotesc!
Se lasă ceața.
Nu știu dacă putem pleca la timp.
Nu ne grăbim.
- Da! - Domnule!
Interesant!
Diferiți, dar asemănători.
Asemănători, dar diferiți.
Tu și zeul în mantie albastră.
Ce e?
Ce legătură ai cu el?
Sunteți diferiți, dar asemănători. Asemănători, dar diferiți.
Furia sabiei tale e alta decât a sabiei lui.
Ce caută sabia ta
în mâinile lui?
Ți-a furat-o?
Zeul în mantie albastră ți-a furat sabia?
Eu i-am dăruit-o.
Zice că el i-a dat-o.
Nu te voi ucide.
Vei fi de preț când facem schimb de prizonieri.
Cruțându-ți viața, ne salvăm sute de soldați,
așa că stăpânul nu te va ucide.
Sunteți la fel.
Vă voi trata la fel.
Zeul în mantie albastră!
N-o face!
Îmi e de trebuință, deci cruță-i viața!
Îi e de trebuință,
deci stăpânul îl vrea în viață.
Vă voi ucide pe amândoi.
Adu-mi piciorul! Ce blestemăție!
Cum te simți?
Micuțule!
A mea ești!
Târfă netrebnică!
Nu fi slăbănog!
Unii au murit pierzându-și capul.
Dar cei care au pierit mistuiți?
Te voi spinteca
și voi arunca bucățile în foc.
Tatăl meu!
Mama mea!
Fiul meu!
Și soția mea. Îți voi face ce le-ai făcut tu lor.
Tu asta ai crezut?
Sau asta vrei să crezi?
Am încercat să îi salvez,
dar soția ta a sărit în flăcări,
cu fiul tău în brațe.
Ticălosule!
E imposibil.
De ce să fi făcut asta?
De ce?
A spus că sunt un animal.
M-am plictisit, nu mai aștept.
Mori!
Cheon-yeong.
Mai suntem…
prieteni?
Îmi pare rău.
Jong-ryeo!
E aidoma palatului din visele mele.
- Ministru al finanțelor! - Majestate!
Când tăiem brazii de pe muntele Namsan?
Problema e că brazii păstrează umezeala vara și…
Eu sunt, eunucul Kim.
Intră!
În portul Hangangjin a sosit o corabie cu mărfuri
și e sub pavilionul gărzii regale.
Jong-ryeo tot nu a fost găsit?
Au căutat peste tot, dar e de negăsit.
Și corabia a sosit aici fără echipaj?
Toți ostașii au dispărut. Nu-mi vine să cred.
Haideți, deschideți-le!
De ce durează atât?
Aici! Încuietoarea e spartă.
Bine.
- Continuați! - Prea bine, Majestate!
Deschideți-o!
Ce-i cu sarea asta?
- Asta e deschisă! - Și asta.
- Și noi am deschis-o. - Și noi.
Am reușit!
- Săpați! - Bine, Majestate.
Răsturnați-o!
Majestate!
HAOSUL
Atenție!
Trebuie să ne unim pentru a-i pedepsi pe cei care sug sângele poporului.
- Așa e! - Da!
Așa ca sălbăticiunea asta fioroasă.
Da!
Poftim! Îl puteți mânca.
Termenul „sălbăticiune”
e înrudit cu cel de „norod”.
Cum norodul e sălbatic,
ei ar face bine să se teamă de noi!
- Da! - Da!
Cel mai bine ne unim forțele într-o comunitate.
Cum Marea Unitate a dat greș, ne trebuie alt nume.
„Pan-Unitate”, după Beom-dong? „O lume unde toți sunt uniți.”
Pan-Unitate.
Sună minunat.
Atunci, eu sunt căpetenia?
Chiar avem nevoie de o căpetenie?
Să mergem!
Da, să ne veselim!
Subtitrarea: Nicu Teodorescu