PORTALUL
Eroul meu!
Eşti câştigător!
Loveşte şi punctează! Haide! Cavalerul Negru loveşte din nou!
Jack?
Când ai de gând să faci curăţenie aici?
- Vin oamenii să vadă casa. - Îmi fac temele.
- Temele? - Da, temele.
Crezi că habar n-am de nimic?
- Nu, lucrez la asta. - Teme...
- N-am mai văzut asta până acum. - Ce, pe mine la computer?
Scumpule, nu vreau să te presez, dar trebuie să înveţi foarte bine.
În acest moment, nu-mi permit taxa de şcolarizare la facultate.
Trebuie să obţii o bursă.
- Nu se vinde nimic? - De şase luni.
Nicio casă, niciun apartament...
Domnul Chang spune că totul se întâmplă cu un motiv.
Da. Ştii ceva?
Domnului Chang nu i se execută casa silit în 90 de zile.
Îmi pare rău.
Ştiu că e prietenul tău
şi e drăguţ din partea lui că ţi-a oferit o slujbă şi alte cele,
dar... n-avem nevoie de teorii. Avem nevoie de o şansă.
Cum mai e cu Travis şi cu ceilalţi?
E în regulă.
- Nu te mai necăjesc? - Tocmai ţi-am spus.
Bine.
- Te iubesc. - Şi eu te iubesc.
Şi lasă jocurile. Până nu-ţi termini temele.
- E o ameninţare? - Da.
Eu sunt Octoman!
Hector, fraierule...
- Caracatiţa are opt tentacule. - Mă rog...
Ia te uită cine e aici!
- Fii atent la asta, fraiere! - Nu! Travis!
- Să facem ţăndări rampa asta! - Îţi place?
Îţi place? Pa!
- Fugi, Jack! Fugi! - Îţi spun acum, dispari de-aici!
- Arată-i tu lui, Travis! - La o parte!
Travis, eşti teafăr, omule?
Doamne, Travis! Îmi pare foarte rău.
De câte ori trebuie să-ţi mai spun? Acesta e locul nostru!
Ai spus că parcul de pe Magnolia e locul vostru.
N-ai spus nimic despre acesta.
Orice loc în care e o rampă e al nostru.
Era să mă omori... javră!
Îmi pare rău, bine? A fost un accident.
Accident sau nu, tot o să te caftesc.
Nu scapi atât de uşor!
Ce mai aşteptaţi? Să mergem!
Daţi-i bătaie, băieţi!
Daţi-i drumul!
Hai, hai!
La o parte!
Ai grijă, puştiule!
La o parte, moşule!
A luat-o la stânga!
Maşină!
Atenţie!
Îmi pare rău, doamnă!
Bun...
Haideţi, mai repede!
Nu, nu, nu...
Mişcă! Te duci la o petrecere a frăţiei?
- Mişcă! La o parte! - Care e problema ta?
- Ai probleme din nou? - Adică încă am probleme.
Ar trebui să foloseşti mişcări din jocul tău, Jack.
- Să-i cafteşti serios. - Asta nu e lumea jocului, dle Chang.
Asta e lumea reală şi n-are nicio legătură cu cealaltă.
- Curajul tot curaj rămâne. - Uitaţi-vă la mine.
Vi se pare c-aş avea un gram de curaj în mine?
A părea şi a fi sunt două lucruri diferite, tinere Jack.
Nu şi-n cazul meu. În cazul meu, ceea ce vezi e ceea ce primeşti.
Ei bine, să vedem dacă primesc ajutor de la angajatul meu.
- Care e situaţia acasă? - Mama îşi face griji pentru bani.
Piaţa imobiliară e moartă, n-a vândut nimic de câteva luni.
Se pare că va trebui să ne mutăm. Mi-aş dori s-o pot ajuta cumva.
Să inventez o aplicaţie grozavă. Ce sunt toate astea?
A venit un nou transport de la vărul meu din Beijing.
Ajută-mă să-l deschid.
Domnule Chang, ce e asta?
A aparţinut familiei mele dintotdeauna.
- Îţi place? - Da.
- Prinţesa dansatoare. - Da, pare să danseze breakdance.
Ştiţi...
- Vedeţi? Priviţi! - Nu prea cred, tinere Jack.
A trăit cu foarte mult timp în urmă. A salvat ţara din mâinile barbarilor.
Că tot veni vorba despre curaj, ea a fost curajoasă.
Fetiţa asta ştia să caftească pe cineva. Rău de tot.
- Unde s-o pun? - Ce spui de casa ta?
- Ce vreţi să spuneţi? - Vreau să spun că e un dar.
- Nu, domnule Chang, nu pot. - Sigur că poţi.
Ai grijă de magazin cât sunt plecat în vacanţă.
- Dar deja mă plătiţi pentru asta. - Nu-i frumos să refuzi un cadou.
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
Am o idee. Casa asta...
E cam mare pentru noi doi. Când era şi tata aici, era bună, dar acum...
Poate ar trebui să ne gândim să închiriem o cameră
de la un puşti de la universitate sau de la altcineva.
Ce-am făcut ca să merit un copil ca tine?
Ai tras lozul câştigător? Noapte bună!
- "Unde e Cavalerul Negru?" - Ce?
Unde e Cavalerul Negru?
- Eu sunt Cavalerul Negru. - Dacă minţi, eşti mort!
Cavalerule Negru, sunt Octoman!
Stai!
Te provoc la un duel până la moarte!
E doar un joc video! E un joc video.
Bine? Vreau doar să-ţi arăt, omule.
Acum am opt tentacule, frate.
Vezi? Acela e adversarul, iar acela sunt eu, Cavalerul Negru.
- Cavalerul Negru! - Da, sunt eu.
Uite! Când mă mişc eu, se mişcă şi el.
Luptaţi!
- Eşti câştigător! - Voi reveni cu 12 tentacule!
- Aşadar, tu eşti Cavalerul Negru? - În lumea jocului sunt Cavalerul.
În lumea aceasta sunt Jack Bronson.
Jack Bronson nu-mi e de niciun folos.
Dar nu am de ales.
Jack Bronson, am nevoie de ajutorul tău.
Pentru ce?
Vreau să păzeşti cea mai preţioasă comoară a imperiului.
Poftim?
"Maiestate, puteţi ieşi acum."
Prinţesa şi viitoarea împărăteasă.
Bună! Eu sunt Jack.
Cine o atinge pe prinţesă moare. Aceasta e regula.
Fără excepţii?
Ce rost mai are regula, dacă se fac excepţii?
Uneori e bine să fii puţin flexibil.
E inutil, dar nu am de ales.
Mă voi întoarce cât de curând posibil.
Dacă i se întâmplă ceva...
Am halucinaţii, e o nebunie. Nu se întâmplă una ca asta.
- Unde-ţi sunt armele? - Armele mele?
Războinicul Zhao a spus că mă vei proteja.
Pentru a mă proteja, trebuie să ai îndemânare... şi arme.
Cred că războinicul Zhao e puţin confuz,
pentru că eu nu sunt Cavalerul Negru. Nu am nici îndemânare, nici arme.
Înseamnă că războinicul Zhao avea dreptate, chiar eşti inutil.
Bine. Putem s-o luăm de la capăt? Eu sunt Jack.
- Ţie cum să-ţi spun? - Înălţimea Voastră.
Mă refeream la numele tău.
Sulin.
- Bine. - Mi-e foame, Jack.
Adu-mi supă de rândunică, melci prăjiţi, din aceia mari,
şi limbi de raţă cu sos de ardei iute.
Voi vedea ce găsesc.
Nu e rău.
Sulin?
Nu, nu, nu!
Bună! Exact la timp! Cum ai dormit?
- Grozav. Tu cum ai dormit? - Bine.
- Vrei să stai la masă? - Nu...
Am citit că statul în picioare ajută la digestie.
N-am auzit asta niciodată.
- Bine, o să spăl vasele. - Nu. Le spăl eu, mamă, lasă-le.
- Spăl eu vasele azi. - Scuză-mă... Ce?
Trebuie să pleci la muncă. Podul e jos, e trafic, vei întârzia.
- Podul? - Da, trebuie să pleci, vei întârzia.
- Am nevoie de... - Geantă, chei, telefon.
Mă duc la mătuşa Sophie mâine. Vrei să vii cu mine?
Nu, am multe de făcut, am teme.
- Bine. - Bine. Pa!
Trebuie să intri în casă!
Nu glumesc!
Rămâi aici! Nu te mişca!
Care-i treaba, omule?
- Ţi-a plăcut caracatiţa mea, frate? - Jalnică.
Fir-ar! E un prototip, omule. Mai aşteaptă puţin, voi fi mortal.
- Cu cele opt tentacule... - E cineva?
- Bună! - Mă prezinţi, frate?
- El e Hector. - Octoman, omule.
Octoman, ea e Înălţimea Sa.
- Serios? Acela e numele ei? - Da, acela e.
Bateţi pumnul, Înălţimea Voastră!
Nu!
Amice, îmi pare foarte rău.
- Eşti teafăr? - Da, sunt bine, mai am şapte braţe.
- Care e povestea ei? - E complicată.
Nu vreau să vorbesc acum despre asta. Înţelegi?
Omule, fata e trăsnet. O să vă cuplaţi?
Nu şi dacă mai continui cu asemenea întrebări tâmpite.
- Dar o să-mi spui totul, nu-i aşa? - Până la ultimul detaliu.
Bine. Vorbim mai târziu, porumbeilor.
Nu poţi să faci asta!
- Voia să mă lovească. - Nu, voia să bateţi pumnii.
E o formă de salut, ca strângerea de mână.
Nu l-ai auzit pe războinicul Zhao? Niciodată nu atingi o Prinţesă.
- Vei fi decapitat. Asta e regula. - Poate că e, în lumea din care vii.
Dar regulile sunt diferite aici.
Când te întorci în lumea ta, poţi tăia câte capete vrei, promit.
Dar aici... lumea mea, regulile mele.
- Bine? - Bine.
Nu!
- Ce faci? - Îţi observ lumea.
- Ca să învăţ regulile mai bine. - Nu, trebuie să te întorci înăuntru.
Cum o să învăţ regulile lumii tale, dacă nu o văd?
Nu poţi să ieşi îmbrăcată aşa.
- De ce nu? - Pentru că...
Pentru că oamenii se vor holba şi se vor întreba ce naiba se petrece.
Dac-aş fi fost îmbrăcată altfel, aş fi putut să stau aici?
- Da. - Atunci, cheamă croitorul.
- Pune-l să-mi facă haine noi. - Noi nu ne luăm haine de la croitor.
Atunci, du-mă în locul din care le luaţi.
Astea sunt pentru bărbaţi.
- Eşti bine? - Ce e aceea?
- E îngheţată, e mâncare. - Ce gust are?
Mai întâi e rece, apoi e dulce.
Vreau şi eu una.
Ce aromă vrei? Au ciocolată, vanilie, căpşuni, cireşe, mentă.
- Le vreau pe toate. - Pe toate?
Bine.
- Fată, eşti marfă! - Ţi-am adus îngheţata.
- Trebuie să plecăm. - A fost distractiv!
- Da? - Îmi place la mall, Jack.
- Mulţumesc că m-ai adus aici. - Cu plăcere.
Ce-a vrut să spună cu "sunt marfă"?
Aşa se spune când îţi place foarte mult ceva.
Bună, mamă!
- Bună! - Am mâncat îngheţată.
- Văd. Vrei să... - Mamă, am uitat să-ţi spun ceva.
Ieri, la şcoală, au rugat pe cineva să se ofere să cazeze un elev străin.
- Sulin a apărut azi. - Abia ai coborât de pe vapor, nu?
- Nu de pe vapor, am venit cu cutia. - Cum?
Vrea să spună cu avionul. "Avion" şi "cutie" sunt sinonime în limba ei.
Ce e avionul?
- Aşa face tot timpul. - Credeam că abia a ajuns.
- Aşa e. - Dar ai spus "tot timpul".
Da. Mă refeream la timpul pe care l-a petrecut aici.
- Eşti de acord cu asta? - Da, adică...
Nu, nu, nu...
Sulin, mă bucur mult să te cunosc. Sunt mama lui Jack, Annie.
Mi-e atât de... foame.
Sigur. Avem salată, porumb fiert şi... hamburgeri.
- Sulin, îţi plac hamburgerii? - Îmi plac melcii.
- Cum mi-a făcut Jack azi-noapte. - Azi-noapte?
În gramatica limbii chineze, timpurile se confundă foarte uşor.
Să ştii că te porţi foarte ciudat. Ocupă-te tu de hamburgeri.
Eu şi Sulin vom pregăti canapeaua din camera de oaspeţi pentru ea.
Mâine nu voi fi acasă, dar, poate, după ce mă întorc,
vom reuşi să ne cunoaştem mai bine.
Poate mergem la mall, e marfă.
- Cine ţi-a spus asta? - Jack.
Bine, aici vei dormi.
- A spus ea aşa ceva? - Mamei mele.
- E nesănătos, amice. - Hector, scuteşte-mă!
Nu ştiu, omule, fata e sexy. Ce i-aş face...
Noapte bună, Hector!
Scuză-mă... Patul din camera alăturată e greşit poziţionat.
Feng shui foarte prost, nu pot să dorm.
Acesta are feng shui bun.
Nu uita să faci curăţenie.
Stai liniştită, nu vei mai recunoaşte casa când vei reveni.
- Salut-o pe mătuşa Sophie. - Sigur.
- Unde e? - Tu cine naiba eşti?
- Unde e prinţesa? - Nu ştiu, omule! Bine?
Sunt aici.
Nu te apropia!
Nu, nu, nu!
Jack!
În regulă...
Ţi-am spus să n-o pierzi din ochi! Eşti un neisprăvit!
Nu sunt războinic. Nu ştiu la ce te aşteptai.
- Mă aşteptam la mai multe. - Îţi spun eu mai multe.
Când am văzut că au luat-o acei... orice naiba au fost ei,
am sărit imediat după ea. Ce vrei mai mult?
Apropo, am venit pe acelaşi drum, la câteva secunde distanţă.
- Ar trebui să fie şi ea aici. - Nu este.
- Dar unde e? - Nu ştiu.
Cum să nu ştii? Am fost chiar în spatele ei.
Am fost ocupat.
- Poate a fugit şi e chiar afară. - Aşteaptă! Nu!
Hopa!
Bine, bine...
Nu vreau să crezi că te las baltă, pentru că nu fac asta,
dar am multe teme de făcut şi ar trebui să mă întorc acasă.
- Mă întorc pe unde am venit. - Nu poţi să faci asta.
Sunt blocat aici, nu există altă ieşire?
N-am spus asta.
- Nu eu mă ocup de transport. - Dar cine?
- Vrăjitorul se ocupă. - Şi unde e vrăjitorul?
Jack Bronson, eu n-aş face asta.
- Trezeşte-te! - Opreşte-te.
Niciodată nu trezeşti un vrăjitor care doarme.
Ce? O să-mi taie capul?
- Da. De unde ai ştiut? - Am ghicit.
De ce vă place atât de mult să tăiaţi capete?
- Serios acum... - E eficient.
Închide uşa!
Taie frânghia!
Treci în spatele meu!
Deschide uşa.
- Sunt mii de... - Deschide-o.
Bine.
Scuze.
Bună!
- Cum te numeşti, tinere? - Jack.
Jack. Bine ai venit, Jack!
S-a întâmplat ceva?
Nu, dar semeni mult cu cineva cunoscut.
E... chipeş?
Da.
Bine. Acum, hai să găsim prinţesa!
- Poţi să-mi explici ceva? - Dacă pot...
- Să începem cu cufărul. - Portalul, aşa se numeşte, de fapt.
- Şi cum funcţionează? - E complicat.
Are legătură cu timpul, cu spaţiul,
cu magia şi cu lucrurile inexplicabile.
Cel mai important e că funcţionează.
- Şi cum mă întorc? - Prin alt cufăr.
Există alt cufăr? Minunat! Unde este?
Ei bine, asta e complicat.
Trebuie să adun patru tipuri diferite de lemne din patru copaci diferiţi,
care cresc în patru părţi diferite ale ţării.
În Nord, unde se găseşte lemnul-dungat.
În Sud, unde creşte bambusul-cu-pete.
În Est, unde sălăşluieşte mahonul-negru.
Şi în Vest, unde se găseşte cel mai rar copac din tot ţinutul.
E singura modalitate de a construi o nouă cutie.
- Dar mai întâi să găsim prinţesa! - Ştii unde se află?
Altă întrebare complicată. Ce spui de una mai simplă?
- Zhao. Spune-mi despre Zhao. - Asta e simplu.
Războinicul Zhao a fost unul dintre cei şapte însoţitori
crescuţi de la naştere de către călugării sfinţi
pentru un singur lucru şi doar pentru acel lucru:
pentru a-l apăra pe împărat.
Călugării i-au antrenat pe cei şapte însoţitori zi şi noapte, an după an,
până când au devenit cea mai invincibilă forţă.
Singurul lor ţel în viaţă era să-l apere pe împărat,
în timp ce el aducea pacea în ţinut.
Niciun om în viaţă nu-i putea învinge.
Cu excepţia unuia...
Arun cel Crud, regele barbarilor.
După voia sorţii, Zhao a fost plecat în misiune şi a întârziat la cină.
Mâncarea fusese otrăvită. Temându-se de ce era mai rău,
s-a grăbit să-l apere pe împărat.
Dar a ajuns prea târziu.
Şi apoi haosul a tăbărât dinspre miazănoapte.
Şi pacea pe care împăratul se străduise s-o clădească
a început să se destrame.
Fără lider, armata era pierdută, poporul era pierdut.
Zhao a luptat neîncetat, dar, oricât de bun războinic ar fi fost,
avea nevoie de ajutorul celui mai mare războinic pe care-l găsea.
Şi astfel, folosind piatra atotvăzătoare, te-am găsit pe tine.
Da!
Şi am trecut prin Portal, ca să cerem ajutor
pentru a proteja cea mai de preţ comoară pe care o avem.
- Sulin. - Sulin.
Singura care poate aduna oamenii să-i învingă pe barbari
şi să ne salveze împărăţia.
Dar eu nu-l voi putea ajuta, crede că sunt un neisprăvit.
El ar putea crede asta, dar eu, nu.
- Pe ce te bazezi? - Eşti aici, deşi nu trebuia să fii.
Puteai să rămâi acasă. Asta-mi spune cine eşti.
Că sunt nebun?
Acum, te rog să mă scuzi, dar am mult lemn de adunat.
Pe curând! Pa-pa!
Haide! Să mergem!
Ştii ce se spune despre mesagerul care aduce veşti proaste?
- Da, Înălţimea Voastră. - Crezi că e adevărat?
Sper că nu, Înălţimea Voastră.
Vestea bună... mă însor. Vestea proastă...
Războinicul Zhao e în drum spre noi.
Omoară-l!
Brutus, nu pe el. Omoară-l pe Zhao!
Scuze!
- Bănuiesc că ai un plan. - Am.
Salvez prinţesa şi împiedic căsătoria.
- Se căsătoreşte? - Forţat, dacă nu-l oprim.
- Cine e mirele? - Arun cel Crud.
Acesta e numele lui?
Numele întreg e Arun cel Crud, cel Groaznic, cel Terifiant, cel Rău,
dar noi l-am prescurtat. Dacă va avea loc căsătoria,
când ea devine împărăteasă, el devine împărat.
Odată ce va deveni împărat,
o va ucide şi întreaga ţară va fi condamnată.
Ai terminat de mâncat?
- Cred că da. - Acum dormim.
Ştiu că suntem în pustietate, dar avem pături şi perne?
Pături, nu.
Pernă... da.
Noapte bună!
Să spunem că salvăm prinţesa.
Se gândeşte să se mărite cu altcineva?
Nu încă.
Ştii cumva ce fel de soţ şi-ar dori?
Pentru că, în timpul scurt pe care l-am petrecut împreună,
am simţit că e ceva între noi. Ştii tu, o legătură.
Ne plac aceleaşi haine, ne place aceeaşi muzică.
- Nu crezi că... - Nu, nu cred, Jack Bronson.
Ea caută un om bun, curajos, un erou.
Da.
Capturate în timpul raidului din provincia Ching Hai:
1 600 de lingouri de argint, 1 800 de lingouri de aur,
şase cufere cu diamante şi 26... de sclavi.
- Doar 26 de sclavi? - Da, ştiu.
Avem performanţe slabe la acest capitol.
Cine se ocupă de sclavi?
- Vărul meu. - Elimină-l.
Brutus! Mă refeream la văr, nu la el.
Scuze!
Hai să vorbim puţin, uriaşule. Ştiu că vrei să-mi faci pe plac,
dar, data viitoare, înainte să ucizi pe cineva, ne trebuie un semnal.
Ceva de genul acesta? Un semnal? Ca acesta?
- Ca acesta. - Ucide! Acesta e semnalul.
- Da. - Acesta e semnalul.
- Înălţimea Voastră! - În sfârşit!
Frumoasa mireasă a sosit. Bună, iubirea mea!
Ce mai faci? Eşti obosită după lunga călătorie.
Ai nevoie de o baie fierbinte? Poate, de o mâncare bună?
În curând, iubirea mea, în curând.
Tu şi eu.
Chemaţi croitorul să-i ia măsurile.
- Ce faci? - Va ploua.
- Nu e niciun nor. - Nu toate ploile vin din nori.
Doamne!
Ce e asta?
- Ce naiba se întâmplă? - Vrea să mă omoare.
- Ştie că suntem aici? - Ştie că suntem pe undeva pe aici.
Vor continua să tragă cu săgeţi peste tot, sperând să aibă noroc.
Noi îi spunem "duşul de dimineaţă".
De ce nu m-ai trezit? Puteam fi mort acum.
Dacă te-aş vrea mort, te-aş omorî eu. Trebuie să înveţi să asculţi.
- Ce scrie? - Nu intraţi.
- Ce e acolo? - Ţinuturile Necunoscute.
- Şi ce e în Ţinuturile Necunoscute? - Lucruri necunoscute.
Bine, stai puţin. Mă laşi la vrăjitor, nu-i aşa?
- Greşit. - Uite ce e...
Cred că e timpul să ne gândim cum să ajung acasă.
- Şi eu cred. Poftim! - Ce e asta?
O hartă. Te va duce la vrăjitor.
Nu pot s-o descifrez.
Vreau doar să ajung acasă, iar tu nu mă ajuţi.
- Ţi-am dat o hartă. - Un fel de "Du-te naibii, Jack!"
Te-am adus aici împotriva voinţei tale, te-am răpit,
iar acum, că nu eşti cine credeam, e "adios, amigo",
nu mai eşti problema mea.
Ai greşit la primul punct, nu te-am răpit.
Nu te-a obligat nimeni să sari în acel cufăr.
Ai dreptate la punctul doi, nu eşti problema mea.
Problema mea e să trec prin Ţinuturile Necunoscute,
să trec de armata lui Arun, să trec de gărzile lui personale,
să trec de gărzile din turn,
să găsesc prinţesa, să trec de întăririle gărzilor din turn,
să trec de întăririle gărzilor personale,
să-l ucid pe Arun,
apoi s-o aduc pe prinţesă înapoi, ca să fie numită împărăteasă
şi să salveze ţara. Aceasta e problema mea.
- Vrei să spui că nu am de ales? - Ai de ales.
Poţi să te salvezi pe tine sau poţi s-o salvezi pe ea.
- Nu pot să salvez o prinţesă. - Tu eşti Cavalerul Negru!
Da, era să uit.
Domnule!
Domnule... veşti bune.
Nu fi agitat, a fost ziua mea norocoasă până acum.
- Şi simt că va fi o veste bună. - Mă bucur, domnule.
Sunt sigur că e o veste bună.
- Veste proastă. - Nu se poate.
Nici urmă de războinicul Zhao.
Domnule...
Brutus?
Nu, nu, nu...
- Semnalul. Îţi aminteşti semnalul? - Semnalul?
- Omoară-l! - Nu! Domnule...
Mă gândeam...
Tipul ăsta, Arun... Poate se schimbă dacă primeşte ce vrea
şi va deveni Arun cel Blând.
În lumea ta sunt oameni care obţin ce vor
ameninţând că vor face lucruri rele?
Există un puşti.
- Când îi dai ce vrea, se schimbă? - Nu tocmai.
Puterea nu te face bun, Jack. Bunătatea te face bun.
Dacă nu lupţi pentru ceea ce e bun, de ce mai lupţi?
E uşor de zis. Acest puşti e...
E mai mare şi mai puternic decât mine.
Şi ce faci?
- Fug. - Şi asta îţi rezolvă problema?
Nu.
- Ai o iubită? - Nu.
- Pentru că... - Pentru că am o slujbă.
Slujba nu-ţi lasă timp să ai viaţă personală?
Slujba e viaţa mea.
Nu pare prea distractiv.
- Distractiv? - Da.
Să faci lucruri care te fac să te simţi bine.
Mă simt bine făcându-mi treaba.
Trebuie să te destinzi, amice. Haide!
Ai mai văzut asta până acum?
Nu? Bine. Se numeşte dans. E ca...
Nu? Bine, pune-ţi ăştia.
Nu te mişca, nu vreau să-ţi scot ochii.
Iată!
- Magie. - E super.
Voi cânta mai lent, iar tu îţi mişti şoldurile. Bine?
Nu am timp de distracţie.
Haide, omule!
Mişcă-te, nu avem toată ziua la dispoziţie.
Scuză-mă... Trebuie să trecem.
Şi eu trebuie să-mi termin supa.
Cât va dura asta?
- Toată noaptea. - Nu... nu avem toată noaptea.
Acum aveţi.
Poate, dacă am muta-o...
- Respectă-i pe bătrâni, băiete! - Nu vreau să fiu lipsit de respect.
Dar avem o misiune foarte importantă şi trebuie să trecem.
Ei bine... Misiunea voastră foarte importantă
va trebui să mai aştepte!
Până se fierb cartofii.
- Îmi pare rău, nu poate aştepta. - Nu!
Aici!
Vino să mă prinzi!
Aici!
Ajută-mă să mă ridic! Zhao!
Haide, Jack! Haide!
Nu sunt făcut pentru aşa ceva!
Nu foc!
Nu-mi place focul!
Poate nu eşti chiar atât de neisprăvit, până la urmă.
Cu plăcere.
Mireasa mea...
Sper că-ţi place noul tău palat.
Peste două zile, îţi vei ocupa locul lângă mine.
Bineînţeles, tronul tău va fi... mult mai jos.
Prefer să mor!
- Orice te face fericită, draga mea. - Vrei să mă vezi fericită?
Spune-mi ce trebuie să fac, şi se va face.
Păi... vino mai aproape, şi-ţi voi şopti la ureche.
Spune-mi, iubirea mea, dulcea mea pasăre cântătoare...
Ce trebuie să fac pentru a te face fericită?
Să mori!
Oricât mi-aş dori să te fac fericită, moartea mea nu e în plan.
Totuşi, dacă insişti să moară cineva, asta se poate rezolva.
Luaţi-o!
Mâncarea ta.
Afară!
Femei invizibile, praf care ţine oamenii nemişcaţi,
cutii cu care poţi călători în timp...
- Nimic nu ţi se pare ciudat? - Nu e ciudat.
- E magie. - Noi nu avem magie.
Şi cum explicaţi ceea ce nu poate fi explicat?
Avem ştiinţa, ea explică totul.
Explică ştiinţa un curcubeu sau un fulg de zăpadă?
Da.
Explică şi ce simţi când vezi curcubeul sau fulgul de zăpadă?
Nu.
- Înseamnă că aveţi magie. - Sentimentele nu sunt magie.
- Atunci, ce sunt? - Nu ştiu, sunt sentimente.
Te determină să faci şi să spui lucruri
pe care nu le-ai spune în mod normal, cum ar fi...
Dacă ai cunoscut o fată şi, dintr-odată,
nu ştii ce să spui, dar vorbeşti întruna.
Ţi-e frig şi cald în acelaşi timp.
Îţi bate inima ca după o cursă de viteză şi e...
Magie?
Cred că da.
Ajutor!
- Ajutor! - Eşti teafără?
- Sora mea e captivă. - Ce?
Acolo! Te rog să ne ajuţi.
- Uite... trebuie să rămân aici. - Te rog.
- Eu... - Te rog.
- Bine, în regulă. - Mulţumesc.
Slavă Domnului! Repede!
- Sunteţi gemene? - Nu, nu suntem.
- Suntem triplete. - Iar tu eşti...
Cina!
Lăsaţi-mă jos!
Ajutor! Zhao!
Zhao! Ajutor!
E simpatic. Cei simpatici au întotdeauna gust mai bun.
- Nu, cei graşi au gust mai bun. - Cei graşi îmi provoacă gaze.
Zhao!
Dacă lăsăm sângele să se scurgă, se va găti mai repede.
- Nu, opriţi-vă! - Fără gaze azi!
Zhao!
Ajutor!
Zhao!
Fiindcă se pare că avem probleme din 20 în 20 de minute,
poate ar fi bine să-mi arăţi câteva mişcări.
Pentru orice eventualitate.
Artele marţiale se învaţă în mulţi ani.
Nu vreau să învăţ tot, ci puţin... acolo.
Artele marţiale nu funcţionează cu "puţin... acolo".
Atunci, mai mult din ceva, orice.
Chiar dacă voi putea să fac un singur lucru
care să ajute în următoarea situaţie periculoasă.
Învaţă-mă ceva, ca să am o şansă în luptă.
- Te rog. - Haide!
Vino!
Urcă!
Depărtează picioarele.
- E super! - Îndoaie genunchii.
Scuze. Bine.
Acum, imaginează-ţi că e un copac mare în faţa ta.
- Îl vezi? - Da.
- E mare? - Da.
Bine. Acum... îmbrăţişează-l.
- Ce să fac? - Să îmbrăţişezi copacul.
Bine.
- Asta e tot? - Asta e tot.
Cât timp trebuie să stau aşa?
Dacă nu vrei să mă înveţi, trebuie doar să spui.
- Dar te învăţ. - Da, sigur. Mulţumesc mult.
Stai. Ce faci?
Haide!
Acum fii atent.
Secretele tuturor artelor marţiale e cercul.
Când te mişti, cercul se mişcă odată cu tine.
Dă-mi voie să-ţi arăt.
Loveşte-mă.
Loveşte-mă din nou.
Din nou.
Pentru a înţelege cercul, trebuie să faci cercul,
să trăieşti cercul, până când cercul e tu, şi tu eşti cercul.
Ai înţeles?
Acţionăm în clipa în care spune "da".
Armata întâi atacă direct Capitoliul.
- Armata a doua, pe ocean. - Şi armata a treia?
- Avem şi armata a treia? - Da.
- Lasă-i să jefuiască. - Scuzaţi-mă, domnule...
Pentru voalul miresei... Roşu sau albastru?
Roşu sau albastru, iubirea mea?
Scuze!
- Iar asta înseamnă că nu e de bine. - De ce? E frumos.
Da, este, dar fortăreaţa e acolo
şi ar dura câteva zile să înconjurăm lacul pe jos.
Am putea să-l traversăm înot cât ai zice peşte.
- Nu, Jack, e imposibil. - De ce?
- Are peşti care mănâncă oameni? - Nu.
- Şerpi otrăvitori? - Nu.
- Dragoni? - Nu în perioada asta a anului.
Atunci, ce e acolo, ca să reprezinte o problemă?
- Nu ştiu să înot. - Glumeşti?
Poţi să cafteşti toţi jucătorii NFL deodată, dar nu ştii să înoţi?
- Ce e în neregulă aici? - Nu m-au învăţat niciodată.
- Haide! Unde mergi? - N-avem timp de pierdut.
- Vrei să mergi pe jos? - Nu avem de ales.
Trebuie să treci peste partea cu "nu avem de ales".
Ai de ales. Eşti puternic şi ştii să te coordonezi.
Poate găsim o soluţie. Bine?
Eu te învăţ să înoţi, tu mă mai înveţi...
Batem palma?
Haide!
Poţi s-o faci.
Poţi s-o faci, omule. Ai încredere în mine.
Asta e. Aşa...
Acum, lasă armura jos.
Şi sari.
Asta e!
- Te distrezi? - Da.
Pariez că nu te-ai distrat prea mult crescând aşa cum ai crescut.
Distracţie? Nu.
Când se termină totul, poţi să recuperezi.
Poate vii să mă vizitezi. Îţi voi arăta împrejurimile.
Poate o conving pe mama să ne ducă la Disneyland.
Ţi-am spus, nu-mi pot părăsi slujba niciodată.
Omule, trebuie să-ţi trăieşti şi tu viaţa.
Când eşti responsabil pentru viaţa cuiva, nu ai viaţă proprie.
Bine...
Ai mers la şcoală ca să înveţi să spui asemenea lucruri?
Ce fel de lucruri?
Când eşti responsabil pentru viaţa cuiva, nu ai viaţă proprie.
- Ce e în neregulă cu ce am spus? - Nu e nimic în neregulă, dar...
- Sună inteligent. - Da?
Da.
- Ce e la Disneyland? - Multe prinţese.
E şi una chinezoaică.
Regele nostru va câştiga!
Jos!
- Ai un plan, nu-i aşa? - Ţi-am spus care e planul.
- Da. Trecem de armată... - Da.
- Trecem de gărzile personale... - Corect.
Trecem de gărzile din turn, găsim prinţesa şi trecem de întăriri?
- Îl ucidem pe Arun. - Exact.
O încoronăm pe Sulin împărăteasă şi salvăm ţara.
- Înveţi să asculţi. - Da.
Adevărata întrebare e dacă ai un plan cu care să pui în aplicare... planul.
Regele nostru va câştiga!
Bună dimineaţa!
Grozav plan.
- Suntem în fortăreaţă? - Da.
- Am trecut de armată? - Da.
Am trecut de gărzile personale?
- Aproape. - Cred că planul funcţionează.
Cred că funcţionează planul de intrare. Dar cel de ieşire?
Mă gândesc la el.
Războinicul Zhao...
Mă simt onorat că ai bătut atâta drum ca să participi la nunta mea.
N-am venit să particip la nunta ta, ci la funeraliile tale.
- Şi tu eşti... - E Cavalerul Negru.
Nu sunt Cavalerul Negru, bine? Sunt Jack Bronson.
Jack Bronson, am o veste bună.
Şi am o veste proastă.
Vestea bună e că mâine, când eu şi mireasa mea ne vom căsători,
noi vom sta acolo.
Iar voi doi veţi sta... acolo.
Care e vestea proastă?
De îndată ce ne rostim jurămintele şi noua noastră viaţă începe,
viaţa voastră se sfârşeşte.
- Nu blufează, nu-i aşa? - Arun nu blufează.
Poate va fi generos în ziua nunţii şi ne va cruţa.
Arun nu e generos.
Dacă nu e nici una, nici alta, atunci, cu ce se ocupă?
- Violează, ucide şi jefuieşte. - Cu alte cuvinte, suntem morţi.
Când o uşă se închide, alta se deschide.
Vezi?
Cina e servită.
Nu mă aşteptam la asta.
- E timpul să mâncaţi. - Scuză-mă...
Poţi să... Ştii tu, ca să putem...
Mulţumesc.
Poftim!
Fraţilor, o caut pe prinţesă.
Ştiţi unde e?
Ce facem acum?
E momentul să foloseşti ce te-am învăţat.
- Nu sunt pregătit. - Bineînţeles că eşti.
Eşti Cavalerul Negru, ai îndemânare.
Nu înţeleg. Acum îmi spui că sunt inutil,
iar după câteva lecţii, nu mai sunt?
Nu doar eu consider că nu eşti inutil, Jack.
După felul în care te priveşte prinţesa, crede în tine.
- Da? - Du-te şi salveaz-o. Du-te!
Ce mai faci?
Jack!
Jack, eşti teafăr? Îmi pare rău.
- Ai venit să mă salvezi. - Cred că da.
Ştiam că vei veni.
Ştiai?
De la început.
- Maiestatea Voastră! - Zhao!
- Sunteţi bine? - Da.
Îmi cer scuze c-am întârziat.
Grozav plan, am reuşit. Cum ieşim de-aici?
- Mă gândesc la asta. - Fă-o repede, se apropie.
- Câţi sunt? - Nu ştiu. 25?
Trebuie să ştiu exact câţi sunt.
Unu, doi, trei, patru, cinci,
şase, şapte, opt, nouă, zece...
... 13, 14, 15...
... 27, 28, 29, 30!
- 30. - Eşti sigur?
Da.
- 31! - 31!
26... 27... 30.
A funcţionat.
- De ce mai porţi astea? - Îmi plac.
Haide, urcă!
Dă-i drumul! Ai urcat?
- Ai urcat? - Nu încă.
Urcă!
- Să mergem! - Haide!
Aproape am reuşit!
Haide!
Uimitoare animale!
L-am crescut pe fiecare de când s-a născut.
Au fost hrăniţi doar de către mine. I-am îngrijit când au fost bolnavi.
Sunt mai loiali decât toţi oamenii mei.
Ar muri pentru mine.
Aşa cum veţi muri şi voi doi.
Iar tu, draga mea... Mâine, pe vremea asta, vom fi soţ şi soţie.
Împărat... şi împărăteasă.
Dă-mi voie, iubirea mea.
Luaţi-i.
- Ce fac? - E un obicei străvechi.
Ultima privire, ultima masă... Ca să ştii ce pierzi.
- Cum poţi să mănânci? - Mi-e foame.
- Ne vor omorî. - Gustă, e destul de bun.
Nu mă interesează nici dacă e cea mai bună mâncare din lume, omule.
Sunt doar un puşti. Am toată viaţa înainte.
Sunt un milion de lucruri pe care nu le voi mai putea face.
Cum ar fi?
Amice, nici măcar n-am sărutat o fată.
Nici eu.
Am fost foarte aproape înainte să vii tu.
Dar nu asta e ideea.
- Cu prinţesa? Cât de aproape? - Nu asta e ideea.
- Ce-a fost aia? - Un fluture.
- Ai vorbit cu un fluture? - Se pare că da.
- Şi te-a înţeles? - Sper că da.
Ne-am adunat azi aici, ca să fim martori la căsătoria
lui Arun cel Crud, cel Rău, cel Îngrozitor,
cel Terifiant, cel Puternic...
Putem continua?
- Vreau să-ţi mulţumesc. - Pentru ce?
Pentru că ai încercat să mă transformi în războinic.
Ai fost războinic de la început, Jack.
În interior. Trebuia doar scos la suprafaţă.
Nu m-a ajutat prea mult.
- Nu s-a terminat încă. - Cum adică nu s-a terminat încă?
Într-o clipă, ea va fi căsătorită şi noi vom fi spânzuraţi.
Jack, grijile nu vor schimba nimic. Trăieşte clipa.
Fără supărare, dar cred că nu mai avem clipe.
Arun, o iei de soţie pe Sulin, în sănătate şi în boală,
la bine şi la rău...
Da. Şi ea acceptă. "Vă declar soţ şi soţie."
Ca să devină oficial, trebuie să săruţi mireasa acum.
Haide!
Bună!
- Vrăjitorule! Cum ai ajuns aici? - Vezi?
E simplu. Acum du-te şi salveaz-o!
- Grozav. Cum? - Sari.
- Să sar? Haide, omule! - Jack!
- Foloseşte puţin praf pentru sărit. - Haide!
- Poftim! Acum sari! - Cum să sar?
- Acum! - Cum adică acum?
- Acest praf e doar pentru vrăjitori. - Poţi s-o faci, Jack.
- Sari! - Bine.
Haide!
Pe acolo!
Sulin!
Încetează, te rog, îmi strică tot cheful.
Hai să mergem! Acum!
Înapoi!
Jack! Poftim!
Aşteaptă! Nu ştiu cum să le folosesc.
- Aruncă-le doar! - Mulţumesc.
Du-te şi salvează prinţesa!
Să mergem!
Hai!
Jack!
Zhao!
Trebuie să plecăm.
Sulin?
Sulin!
- Sulin! - Jack?
Eşti teafără? Stai aşa.
- Aproape am terminat. - Dar nu încă.
De ce faci asta?
Nu eşti războinic. Nu eşti nici măcar adult. Fugi.
Şi te voi lăsa în viaţă.
Fugi tu. Şi te voi lăsa eu în viaţă.
Lasă-mă să mă gândesc.
Nu. Cred că voi rămâne. Cred că-ţi voi reteza un picior,
apoi, pe celălalt, apoi, îţi voi reteza braţele.
Nu, doar te voi omorî.
Jack!
Jack, eşti marfă!
Mulţumesc.
Bună, Zhao!
Împărăteasa a solicitat prezenţa ta.
Bine, îl aştept pe vrăjitor.
Jack, dacă împărăteasa te cheamă, trebuie să vii de îndată.
- A spus că vine imediat. - Asta e regula.
Sau ce? Mi se va tăia capul?
Voi şi regulile voastre, omule!
E interzis prin regulament şi să zâmbeşti?
- Bună! - Bună!
Eşti sigură că nu mi se va tăia capul?
- Nu ne vede nimeni. - Bine.
Voiam să te văd înainte de a pleca înapoi.
De fapt, mi-aş dori să merg cu tine chiar şi pentru o zi.
Acum eşti împărăteasă, poţi să faci ce vrei.
Tocmai pentru că sunt împărăteasă, nu pot.
Fiecare minut din fiecare zi de acum înainte
va fi ocupat cu slujitori, ambasadori, documente de semnat
şi decizii de luat.
- Fără dans, fără cântece. - Fără distracţie.
Mi-ar plăcea să merg la mall să mănânc îngheţată, dar...
Nu pot.
Tata s-a străduit din răsputeri să aducă pace în toată ţara.
Nu pot să-l dezamăgesc.
Şi-a dat viaţa pentru popor. Îi datorez asta.
Înţeleg.
Dar am vrut să-ţi mulţumesc pentru că mi-ai oferit amintiri
pe care le voi preţui mereu.
Vreau să-ţi dăruiesc şi eu una pe care sper c-o vei preţui la fel.
Nu cred că eşti un neisprăvit.
Niciodată n-am crezut. Adio, Jack!
A atins-o pe împărăteasă! Trebuie să moară!
Vrăjitorule?
Vrăjitorule!
Sunt aici.
- Trebuie să plec. - S-a făcut!
Trebuie să plec acum! Trebuie să plec!
- Ştiu. L-am pus undeva. - Trebuie să plec.
Da! Vezi? Bine.
- Nu e gata? Hai, grăbeşte-te! - Linişteşte-te.
Jack!
După toate prin câte am trecut, mă vei ucide? Serios?
Regulile sunt reguli.
Dacă nu le-am respecta, n-am fi decât nişte barbari.
Sau poate facem o excepţie.
Uneori e bine să fim puţin flexibili, nu-i aşa?
Te urăsc.
Poftim!
Mulţumesc.
Adio, Jack Bronson!
Nu te voi uita niciodată. Nici ceea ce m-ai învăţat.
E gata. Ultima bucată de lemn care lipsea.
Poate că eu am învăţat să fiu flexibil, dar ei, nu.
- Grăbeşte-te, dă-i drumul! - Da.
- Trebuie să intru. - Dă-i drumul!
Haide!
Jack!
Bună, mamă!
Ce s-a întâmplat aici?
E complicat.
Sunt convinsă că e.
- Bună, cretinule! - Travis, voi întârzia la cursuri.
Vei întârzia... pentru totdeauna.
- Nu trebuie să fie aşa. - Ai dreptate, nu trebuie.
Ai putea... să fugi.
Fătălăule!
Bine... Ţi-am dat şansa.
Tu mi-ai dat mie şansa?
Ce faci?
- Ce faci? Vrei să dansezi? - Hai să terminăm odată cu asta!
- Frate... - Cretinule!
Boule!
- Ai terminat? - Eşti mort!
Nu mă atinge!
Te-ai săturat?
Eşti teafăr?
- Hai, ridică-te! - Nu mă atinge!
Ce faci?
Scumpule, trebuie să ne mutăm. N-am reuşit să plătesc.
Pierdem casa.
Ba nu o pierdem.
- E un cec. - Da.
- Cu 25 000 de dolari. - Da.
- E emis pentru tine? - Da.
Nu înţeleg.
Mi-a venit ideea unui joc. Şi l-am vândut.
- Glumeşti. - Nu.
Dumnezeule!
Îmi pare rău, trebuie să mă aşez.
Un joc video? Cum se numeşte?
Portalul! Serios.
SULIN CÂŞTIGĂ
Un cornet cu ciocolată, vă rog!
Şi eu vreau unul cu ciocolată. Şi cu vanilie, cireşe şi căpşuni.
Bună!
- Ce... - Fac aici?
Am făcut o regulă nouă.
Toată lumea îşi ia o vacanţă, chiar şi împărăteasa.
Foarte modernă, nu-i aşa?
- Cum... - Am ajuns aici?
L-am pus pe vrăjitor să mai facă o cutie.
E... E atât de grozav!
Aţi urmărit filmul artistic: PORTALUL
SFÂRŞIT
Traducerea: WORDNET MEDIA www.wordnet.ro
SubRip: Subs.ro Team @ www.subs.ro
Resincronizarea: DISTEL Subs.ro Team @ www.subs.ro