Subtitles downloaded from www.OpenSubtitles.org
VREAU SĂ CRED
Bravo, dragii mei ! A văzut-o cineva pe Stacy ?
Stacy ? Unde sunteţi ?
Salve, şefa ! La masa patru ! Vino aici !
L-ai văzut pe tipul ăla simpatic de lângă tabloul lui Monet ?
Ăla care suflă peste pânză ? Am chemat paza.
Mai bine mă feresc de el, având în vedere antecedentele mele.
E pentru mine ? Mulţumesc ! Sunt ruptă de foame !
Expoziţia a ieşit grozav !
- În sănătatea lui Beth ! - Şefa noastră fără frică.
- Pentru o treabă bine făcută ! - Vă mulţumesc, prieteni.
Doamne ! Acela e Brady Sacks ?
Fostul prieten al lui Beth ? Unde e ?
Nu e amuzant, şi vă spun de ce.
Dacă Brady ar avea tupeul să apară aici, la vernisajul organizat de mine, după ce...
- Te-a azvârlit ca pe o pungă de gunoi ? - A aruncat inima ta porumbeilor din parc ?
Nici mie nu mi-a trecut încă.
Mie, da. Şi definitiv !
"Cui îi pasă de Brady Sacks ?" Uite aşa !
E în spatele meu, nu-i aşa ?
Brady...
Da, eu.
- Frumos vernisaj ! - Auziţi, frumos vernisaj !
Ce cauţi aici, Brady ?
Ştiu că eşti ocupată până peste cap, dar trebuie să-ţi spun ceva.
Care o să mă revanşeze pentru multe.
Bine...
Vreau să-ţi spun doar trei cuvinte, Beth Martin.
M-am înşelat teribil.
- A zis că s-a înşelat ? - Acum un an, când te-am părăsit,
aveam impresia că-ţi pasă mai mult de muncă decât de mine.
Da, Brady, îmi amintesc perfect cum mi-ai dat papucii, la barul Applebee's.
Îmi pare rău pentru asta, dar am venit aici să-ţi spun că...
- Acum înţeleg. - Voi îl auziţi ?
Vag... Parcă a spus că înţelege.
Aha, înţelege !
Sunt gata să risc încă o dată, fără ezitări !
Mai vrei o dată ?
Da.
Da... Adică poate, dacă o luăm încet...
M-ai făcut să înţeleg că nu contează cât de mult munceşte cineva,
dacă o iubeşti îndeajuns.
Da ! Nu-mi cred urechilor ! Sunt copleşită !
Am cunoscut o fată care munceşte la fel de mult ca tine.
Numai că acum o accept aşa. Ne logodim !
Beth se logodeşte !
Am auzit bine ? Beth Martin a noastră se logodeşte ?
Nu ! Nu mă logodesc !
Nu în seara asta, nu cu el !
Of !
Poate, cândva, în viitor, cine ştie ? Cu altcineva.
Vom trăi şi vom vedea. Bine ?
Măcar n-a fost la Applebee's !
Asta a fost cea mai rea zi din viaţa mea !
- Joan ? - Da ! Ştii ceva ?
Mă mărit !
Îl cheamă Umberto. Umberto ! Ce sexy sună !
Ne-am întâlnit în avionul de Italia, acum două săptămâni, iar acum mă mărit.
La Roma !
Asta e... Joan...
El e alesul meu, sunt sigură ! Abia aştept să-l cunoşti !
Şi atunci îl voi fi cunoscut aproape de atâta vreme ca şi tine.
Nu eşti tocmai un model de urmat în ce priveşte relaţiile.
Poate că nu, dar asta fiindcă sunt măritată cu munca.
O ador, iar când voi întâlni un bărbat care-mi va plăcea mai mult decât munca,
atunci voi şti că el e alesul meu.
Deci ai nevoie de o versiune masculină a ta.
Nu e obligatoriu să fie blond.
Ştiu că-l iubeşti, dar două săptămâni, Joan ?
Nu e suficient ! Nu e de ajuns nici ca să-i verifici situaţia financiară !
Când ştii, n-ai nevoie de dovezi. Pur şi simplu ştii !
Bucură-te pentru mine, B !
Mă bucur ! Zău că da !
Mă bucur.
E condamnată !
Când dai de un italian răpitor, la clasa I, deveniţi prieteni, nu te măriţi cu el !
Ce norocoasă e ! Să lucreze într-un loc unde împart bărbaţii pe clase !
Ce ? Ziceam şi eu...
Surioara mea e pe cale să facă cea mai mare greşeală din viaţă şi n-am ce face.
A luat-o valul ! Se mai întâmplă.
Ba nu ! Decât să alergi după poveşti, mai bine te concentrezi pe carieră !
Eu aşa fac ! Şi ştii ceva ? Sunt mai fericită ca niciodată !
Probabil eşti în extaz ! Şi tot singură, din câte înţeleg.
Se pare că putem începe.
Peste nouă zile, vom găzdui cel mai important eveniment al anului,
Gala anuală "Cercul de Aur" a Consiliului Local.
În acest an, e o ediţie specială.
O ocazie pentru cea mai tânără, şi deci neexperimentată custode a noastră.
O expoziţie ce are ca temă principală durerea.
Care e situaţia ?
Majoritatea exponatelor sunt deja aduse, iar trei din ultimele patru, pe drum.
- Şi ultima ? - Fotografia de Slater Bradley.
Da, exponatul principal. Unde e ?
Acum rezolvăm mici probleme de ultim moment, cu asigurările.
De ultim moment ? Nu pot să spun că-mi place cum sună.
Fotografia va fi aici la timp. Voi avea grijă personal de asta.
- Mergem mai departe. - Mai e un mic detaliu...
Poimâine, sora mea se căsătoreşte.
La Roma. În Italia !
Fenomenal !
- E nunta surorii mele celei mici. - Toţi avem surori, Beth.
Voi coordona totul de la Roma.
Mă întorc în 48 de ore şi îţi dau cuvântul meu, Celeste,
gala va începe fără nicio problemă.
Ar fi bine. Eşti talentată, Beth, dar nu de neînlocuit.
Drum bun !
Cât staţi la Roma, domnişoară ?
48 de ore. Numărătoarea inversă e în desfăşurare.
Nu e prea mult timp, dar aveţi noroc.
Ajunge doar un moment să vă remarce cineva frumuseţea.
Cetatea Eternă e cel mai romantic oraş din lume.
Nu pleci până nu te îndrăgosteşti de el !
Deci eu sunt excepţia ?
Lăsaţi telefonul şi uitaţi-vă în jur ! Bine aţi venit la Roma !
Ţi-am spus că sunt pe cale să întârzii la nunta surorii mele ?
Da, bella, de multe ori ! Câtă frumuseţe !
În sfârşit, magnifica fontana d'amore !
Una dintre minunile lumii !
Atrage romantici din întreaga lume, care vin aici să-şi pună o dorinţă !
Tineri, bătrâni, urâţi... Toţi caută dragostea ! E o nebunie !
Sunteţi amabilă, mulţumesc !
Arrivederci, bella ! Şi noroc !
Ce rochie frumoasă !
- Bună ! - Beth ! Bine-ai venit !
Uită-te la tine ! Eşti ruptă de oboseală !
- Mulţumesc, mamă ! - Arată foarte bine.
- Tu arăţi superb ! - Mulţumesc !
Cum rămâne cu nu trebuie să vezi mireasa înaintea nunţii, fiindcă aduce ghinion ?
N-avem timp, fetelor. Fufa de luna asta a tatălui vostru e înăuntru, cu rochia.
Am auzit !
Şi nu e fufă ! E jucătoare profesionistă de volei pe plajă.
- Bună, draga mea ! - Bună, tată.
- Ce faci ? - Sunt obosită.
Beth, el e Umberto, logodnicul meu.
Deci de acum eşti şi sora mea ! Vino încoace, să te pup !
Hai, trebuie să-i cunoşti familia. Sunt adorabili !
- Vezi dacă are vreun frate sau vreun văr ! - Tată !
El cum are semnal ?!
- Ai întârziat, Nick ! - Scuze !
Unde ţi-e papionul ?
Aşa.
Ştiu, dar n-am internet !
Vreau să fiu sigură că ai sub control problema cu Slater Bradley.
Se întrerupe. Dacă mă auzi, fluieră !
- Stacy ? - Uite-o pe fetiţa mea !
- Ocupată cu afacerile. - Întotdeauna.
- Te distrezi ? - Da. Ştii că-mi plac reuniunile intime.
Dacă e să fie urs, să fie grizzly, nu-i aşa ?
Nu ştiu ce înseamnă asta.
- Ce părere ai despre Tina ? - Pare să fie în formă.
Asta e tot ce ai de spus ?
E bronzată şi e printre favoritele la prinderea buchetului miresei.
Eşti un bărbat norocos !
Nu-ţi doresc decât să te simţi cum mă simt eu când sunt cu ea !
Hai, Beth, dă-ţi drumul ! Vreau să mai merg la o nuntă !
Vei merge ! La cea a viitoarei tale soţii, foarte curând.
- Am fost nesimţită. - Ce pereche facem !
Tu refuzi să te îndrăgosteşti şi eu nu mă pot opri !
Promite-mi ceva. Când va fi, să întâmpini ce vine cu inima deschisă.
- Voi încerca. - Aici erai !
- Hai la spartul vazei ! - Ce ?
E o tradiţie. Domnişoara de onoare sparge o vază,
iar numărul de cioburi simbolizează numărul de ani fericiţi pe care îi urează mirilor.
- E un moment tensionat ! - Da.
E un moment special.
Să sărbătorim !
Îmi cer scuze ! Nu ţintisem acolo !
Ce-am nimerit-o !
Le-a sortit o viaţă plină de nenorociri !
Nu-i adevărat ! O să încerc s-o sparg !
O voi sparge !
Bine... Scuzaţi-mă !
Lasă-mă pe mine.
Trăiască însurăţeii !
Eşti ambiţioasă, nu glumă !
Da... O crăpasem înainte s-o spargi.
Ştiu. Mă numesc Nick.
- Eu, Beth. - Îmi pare bine.
M-aş fi prezentat mai devreme, dar eram în întârziere.
- Am observat. - Eram la un interviu, pe coline.
- La întoarcere, m-a lovit o capră. - Ai lovit o capră ?
Nu, capra m-a lovit pe mine.
N-am fost eu de vină şi capra e teafără.
Discorso ! Discorso !
- Ce spun ? - "Discurs".
E rândul tău, din nou. Ţine.
Bună ziua, din nou.
Sunt Beth, sora miresei.
Umberto, chiar dacă nu te cunosc de prea multă vreme...
Îmi pare rău, nu ştiu italiana.
Umberto, deşi te cunosc de puţină vreme...
Le traduc eu, dar încearcă să fie cât mai simplu.
Bine, văd eu cum fac.
Când mă uit la tine, Joan,
îmi amintesc de fetiţa care credea în magie.
Acum, privindu-te, văd o femeie în toată firea
care a văzut în seara asta toată magia de pe lume devenind realitate.
Lui Joan...
...îi plăceau lucrurile magice.
Ceva...
(?)
Dacă aplaudăm cu toţii, o vom face fericită.
Fiindcă tu şi Umberto faceţi în seara asta ceva magic !
Măcar am încercat...
Şi ştiu că, dacă ai putea, mi-ai da şi mie puţină magie.
Şi sunt sigură că o să-l împarţi cu mine.
Ce mai urări !
Aparent, cavalerul de onoare a rămas în pană de italiană, aşa că...
Noroc !
Mi-a plăcut discursul tău.
Mulţumesc !
Fratele lui Umberto mi-a făcut avansuri şi familia lui crede că sunt perversă,
dar mulţumesc.
Ca să-ţi poarte noroc.
Unde ai învăţat atât de prost italiana ?
La Siracuza. Am fost coleg de cameră cu Umberto.
El m-a învăţat să conversez cu fetele, iar eu l-am învăţat fotbal american.
Voiam să te întreb...
La ce operator mobil eşti abonat ?
- De ce întrebi ? - Te-am văzut trimiţând un e-mail
şi eu n-am semnal. Împrumută-mi telefonul.
- Trebuie să trimit urgent un mesaj. - Îmi pare rău, nu-ţi pot da telefonul.
- De ce nu ? - Fiindcă ai să-mi iei numărul.
- Nu-i adevărat ! - Ai să-mi afli numărul
şi n-am chef să mă suni după aceea la 02:30 !
Nu ! De fapt, am să-l iau. Ca să blochez numărul !
Nu pot, fiindcă e închis.
- Pus pe vibraţii ? - Închis !
- Închis, adică închis ? - Nicholas !
- Părinte Dino ! - Nicholas !
Facem o carte diseară ? Poker Texas Hold'em ?
Nu cred. M-a curăţat aseară, la petrecerea burlacilor.
Nu mai joc cărţi !
Am depus jurământul acum şase luni. Încă mai lucrez la nişte chestii...
- Sigur ! - Iartă-mă, Doamne !
E în ordine, părinte.
- E doar un joc de cărţi. - Gata ! De acum înainte, fără cărţi !
- Ciao ! - E în ordine.
- Uită-te la ei ! - Spune-mi că e un tip de treabă !
- E un sfânt ! Ea ? - Un înger !
Un sfânt şi un înger ? Le dau un an.
Eu le dădeam şase luni ! Căsnicia asta are termenul de garanţie al unei banane !
Se cunosc de două săptămâni !
N-au avut timp nici să-şi cunoască situaţia financiară !
Ce ?
Nimic.
Nu ! Nu vreau ! Stai !
Eu sunt de vină !
Îmi cer scuze !
Doamne...
Dă-i înainte !
Ce...
- Îmi cer scuze. - Ăsta vine înapoi la mine, mulţumesc !
- Ce a strigat la tine ? - Nimic.
- Hai, ce ? - Nimic.
Înseamnă "Lovitura".
Am jucat fotbal la facultate şi...
...am încasat o lovitură grea.
Fotbal, capre... Încasezi multe lovituri.
E o lovitură de pomină. Nu vrei să fii cunoscut pentru aşa ceva.
E fotbal, doar. În fotbal nu te loveşti ?
Am fost lovit de trăsnet, bine ?
Pe teren, în timpul jocului.
Văd des privirea asta. Dar e în ordine.
În afară de o mică problemă cu vederea periferică, am scăpat întreg.
Da ?
Miroşi a lavandă.
Tu miroşi a balegă.
Da, e complicat...
Beth ! Tăiem tortul !
Du-te.
E simpatic. Dar aşa era şi tatăl tău.
- Ai văzut-o pe undeva ? - Nu.
Hai, Beth !
Crede în puterea dragostei !
Fă magie, Beth !
Ce naiba...
Vino. Hai înăuntru.
Evident !
Ce proastă sunt !
La ce te uiţi, fântână a dragostei ?
Ce vrăjeală !
Îl aşteptăm toată viaţa pe bărbatul perfect,
care să ne ia pe sus !
Ştii ceva ? Nu vine !
Fiecare dintre voi e o dorinţă disperată pentru dragoste,
care n-o să se îndeplinească niciodată !
Aşa că te salvez pe tine...
Pe tine...
De tine nu-mi pasă !
Dar te salvez pe tine...
Magie !
Şi pe tine...
- Eşti atât de frumos ! - Mulţumesc !
Şi te salvez pe tine.
Părinte Dino !
Doamnă, ieşiţi din fântână ! Staţi pe loc !
Hopa ! Poliţia Dragostei !
V-am spus să staţi pe loc ! Opriţi-vă !
- Alo ? - Salut ! Sunt Nick !
- Care Nick ? - Beamon, de la nuntă.
- De ce stă aşa de mult ? - Joan mi-a dat numărul tău.
Evident !
- Nu mă aşteptam să dau de tine. - Vrei să închid, să te las cu robotul ?
- Nu, e bine. E... - Nick ! Ce-i, te-ai rătăcit ?
- Ia nişte beri şi hai să începem ! - Caut desfăcătorul de sticle !
E pe frigider. Îl văd de aici !
- (?) - E o carte nasoală !
- De ce e udă ? - Am pus-o sub un pahar cu apă.
- De ce ? - Nu ştiu.
Ciudat...
- Mă gândeam să ieşim la cină. - Cinez deja.
Sau să bem ceva. La o cafea ?
- Nu. - Nu ce ?
- Băutura sau cafeaua ? - Nick !
E un "nu" general.
Mai durează mult ? Am făcut păianjeni !
Poate că sunt pe delături, dar credeam că ne-am înţeles bine.
Da, Nick, eşti pe delături.
Cine ar învinge în luptă dreaptă ? O balenă sau o gorilă argintie ?
- Sigur balena. - Depinde, dacă se bat în apă.
- Dar dacă ar fi două gorile ? - În apă, n-au nicio şansă !
- Crezi că se pricep să înoate ? - Ştiu să înoate. Dacă se pricep...
Aşa, hai să reinventăm limba...
De ce-ai stat atât ? Mi-a crescut barba de când ai plecat !
Ce-i asta ?
- Cu ce seamănă ? - Cu un desfăcător.
La ce e bun ? Deschide sticle de bere ! Bem bere ? Frumos !
Nu cumva ai sunat o fată în timpul jocului ?
- Nu. - Să apelez ultimul număr format ?
- Nu ! - Alo !
Ia uite, brusc, i-a sărit ţandăra !
- Ai devenit foarte sensibil. - Nu sunt...
- Nu sunt sensibil. - Aşa ar spune cineva sensibil.
- Cum ziceţi voi... - El crede...
...că te-a vrăjit o fată.
Nu ! Draga mea ! Picioarele !
Picioarele !
Stai ! Ridică puţin pantalonii ! Trebuie să-ţi văd picioarele !
Bine, alerg, nicio problemă ! Arăţi minunat şi din spate !
Aşteaptă, prinţeso !
Prinţesă ! Aşteaptă, comoara mea !
În Italia, când o femeie fuge de tine, înseamnă că te iubeşte !
Cred că mă iubeşti nespus !
Frumoasa mea ! Aşteaptă !
Cum să-ţi arăt dragostea ce ţi-o port dacă nu te opreşti ?
Dragostea mea ! Am nevoie de un moment cu picioarele tale !
Vin !
- Îţi lipseşte o doagă ? - Te simţi bine ?
- Picioarele... - Nu înţeleg. Ce spune ?
Nu ştiu. Nu vorbesc limba idioţilor.
Te rog, dă-mi voie să-ţi văd picioarele minunate !
Ce ?! Nu !
Asta eşti tu !
- Şi aici ! - Permite-mi să-ţi explic.
Mă numesc Antonio Giuseppe Donatelli. Sunt din satul Nunzio, din Italia.
Splina ! E în ordine.
Acum două zile, am avut o viziune.
Am văzut faţa dragostei ! Faţa ta !
Apoi ţi-am văzut gâtul, torsul şi...
Am înţeles.
Dar nu-ţi pot picta picioarele ! Gli piedi !
Ai venit tocmai din Italia ca să-mi pictezi picioarele ?
Nu numai. Şi să-ţi câştig dragostea.
Cred că mă confunzi cu alta. Pune gheaţă şi ai grijă !
Bine ! O să-ţi pictez faţa pe toate clădirile din oraş,
până când îmi vei recunoaşte dragostea !
Mă grăbesc, aşa că... Mulţumesc !
Restaurantul ăsta e cel mai grozav !
Îţi faci treaba, nu te deranjează nimeni...
Mâncarea e grozavă. Puţini carbohidraţi, bogată în proteine...
E singura soluţie când meseria îţi cere să fii zvelt.
Uite aici. Nu te teme ! Clăteşte-ţi ochii !
Da, am mai văzut privirea asta. Eşti intimidată fiindcă sunt fotomodel.
Dar nu fi speriată. Sunt un bărbat normal.
Iată portofoliul meu. E un fel de carte de vizită.
Fotografiile sunt naturale. Arăt ca un zeu, nu-i aşa ?
Şi bijuteria coroanei: sunt imaginea mărcii Gasee.
Mă numesc Gale. Gale Uraganul.
Am ales vântul fiindcă e cea mai puternică forţă a naturii.
Modelează şi erodează Pământul.
- Se simte ! - Cred că apa erodează pământul.
Nu cred că e apa. E vântul.
- Atunci Marele Canion ? - O să verific.
Nu ştiu dacă să mă uit la reflexia mea sau la tine ! Atât de frumoasă eşti !
Ştii ce ? Trebuie să plec.
Bine, tu ai vrut-o !
Aha, s-a întors ! Bună !
- Nu te poţi dezbrăca aici ! - Nu protestează nimeni, aşa că...
- Îmbracă-te la loc, dobitocule ! - Dispari !
Ştiu că pare o nebunie.
Poate că sunt puţin nebun, fiindcă nu mi-am oferit niciodată frumuseţea cuiva.
Şi cred că fac asta fiindcă m-am îndrăgostit de tine. Lulea !
Mi-a plăcut prima întâlnire, Beth ! S-o repetăm cât mai curând !
Îmbracă-te !
Vă înţeleg ! Umflăturile astea ! N-are cum să fie normale.
Oamenii nu sunt de obicei aşa de apetisanţi !
Hai dispari !
- Scuze ! - Un moment, domnişoară !
Domnişoară ! Cred că aţi pierdut asta.
Aoleu ! Da ! Mulţumesc !
Mi-a căzut. Mulţumesc !
Domnişoară !
- Cum ai... - Timpul zboară !
Dar magia zboară şi mai repede !
Eşti un magician de stradă !
Mulţumesc, dar n-am timp.
Ai tot timpul de pe lume.
Fir-ar ! Începi să devii sinistru, fiindcă probabil m-ai atins şi n-am simţit nimic.
Alege o carte şi-ţi voi arăta inima mea !
Hai, fă-o !
Dacă aleg o carte, îmi laşi ceasul în pace ?
- Probabil. - Bine.
Uită-te bine la ea. Nu mi-o arăta.
- Nici nu voiam. - Acum pune-o înapoi în pachet.
Sunteţi pregătiţi ?
- Nu e cartea mea. - Ştiu.
Fiindcă jokerul sunt eu.
Un nebun pentru dragoste !
Ţi-am spus că-ţi voi arăta inima mea.
Asta e cartea ta ?
Ajutaţi-mă, vă rog !
Fetiţo, îmi dai înapoi inima ?
Mi se pare mie, sau New Yorkul a înnebunit ?
- Sora ta, pe linia doi. - Spune-i să lase un mesaj.
- Zice că e important. - Bine, fă-mi legătura.
- Bună, Joan ! - Ce căutai în fântâna dragostei ?
- De ce crezi că... - Mă uit la o poză cu tine.
Aici a făcut prima pagină a ziarelor. Unde ţi-a fost mintea ?
Nu ştiu. Puţină oboseală,
puţină şampanie... Multă şampanie.
Deodată, eram în fântână şi culegeam monede.
A luat monede din fântână ? Nu e bine !
De ce nu e bine ?
Legenda spune că, dacă-i iei cuiva moneda din fântână, se va îndrăgosti de tine.
Aha... Numai că e ridicol.
- Bine. Închidem ! - Joan...
Eu cred în monede magice !
- M-ai ascultat la telefon ? - Dragostea îţi bate la uşă, Beth !
Te-a agăţat vreun bărbat de la nuntă încoace ?
- Păi... - Doamne ! Au fost !
Da, câţiva ciudaţi m-au abordat azi-dimineaţă, dar...
Aici lucrează forţe magice, Beth !
Nu cred în magie !
Dar ştii în ce cred ? În artă ! Unde e fotografia mea de Slater Bradley ?
Ţi-am zis că am totul sub control ! Asigurările voiau să crească taxa,
aşa că, încercând să fiu mai hotărâtă, le-am zis să plimbe ursul !
I-ai trimis pe Helman & Kraft la plimbare ?
Exponatul venea de la un colecţionar din Australia.
Chiar dacă l-am urca azi în avion, n-ar trece de vamă la timp pentru gală.
Înseamnă că nu am exponatul principal !
Vorbesc imediat cu ei la telefon ! Nu cred că am stricat chiar tot...
Nu, e prea târziu.
Trebuie să-i spui lui Celeste.
Alo ?
Ţi-am zis că Joan mi-a dat şi numărul tău de mobil ?
- Sunt ocupată, Nick. Ce vrei ? - Ce voiam şi aseară.
Cum aş putea să te conving că nu mă interesezi ?
Cum ? Ar trebui să mă priveşti în ochi şi să-mi spui în persoană.
Asta ar însemna să ne întâlnim şi n-am timp.
- Bună ! - Deci mă urmăreşti ?
Nu ! Dau peste tine în mod premeditat.
Nick, am o mare problemă. Am rămas fără exponatul principal.
- Beth ? - Celeste !
Dumnealui e Al Russo, noul nostru binefăcător.
- A cerut în mod expres să te cunoască. - Sigur că da ! Bună ziua !
Scuzaţi-mă. Ne-am mai întâlnit ?
În visele mele !
Beth a făcut rost de un Slater Bradley foarte rar ca exponat principal.
- De fapt, Celeste... - Nick Beamon ?
Nick Lovitura ! Când e vorba despre durere, tipul ăsta...
Un milion de volţi în gât !
Fascinant... Ai Bradley-ul, nu ?
- Celeste, e... - E vina mea şi voiam să...
De fapt, are acces la ceva şi mai bun.
- Nu e momentul, Nick ! - Un Petrocelli original.
Titlul fotografiei e "Chin" şi n-a mai fost văzută în public !
Un Petrocelli ? Care n-a mai fost expus ?
Exact. Damian Petrocelli în persoană mi-a dat fotografia şi a distrus negativul.
De ce ?
Fiindcă apar eu în ea.
Şi sunt dispus să retrăiesc umilinţa în public, fiindcă ştiu că,
atâta timp cât Beth e implicată, e pe mâini bune.
- În legătură cu turul privat... - Urmaţi-mă.
...inclusiv Cezanne, Degas, Manet, Picasso şi Van Gogh.
Ce amplasare spaţioasă ! Ai făcut o treabă minunată !
Dă-mi voie... Am ceva pentru tine. Un dar.
Nu e de la Tiffany's.
Cârnaţi ? Aia e faţa dv !
Da ! E ! Poate că o să ţi se pară puţin ciudat,
dar carnea ambalată e munca mea de-o viaţă.
Sunt şi eu un custode, ca tine. Un custode al cârnaţilor.
- Pasiunea e pasiune ! - Exact aşa spun şi eu !
Nu există niciun sentiment pe Pământ
care să nu poată fi exprimat prin cârnaţi.
Iar cei de aici iţi spun "Bună !"
"Şi mulţumesc că mi-ai prezentat muzeul !"
Cine ar fi crezut că nişte cârnaţi pot spune atâtea !
Vă rog, spuneţi-mi că aţi venit aici din pasiune pentru arta modernă !
Am o pasiune, dar pentru tine, Beth !
Gata, turul s-a încheiat !
Ştiu că pare o nebunie ! Şi mie mi se pare aşa !
Vrei să ne jucăm de-a şoarecele şi pisica ? Ştiu cum se face !
Ţi-ai uitat cârnaţii !
Vai, nu !
Îmi cer scuze !
Iartă-mă, n-am ştiut că eşti tu. Îmi...
Îmi pare rău !
Ustură ca naiba, dar e foarte gustos ! E cu aromă de mentă ?
E spray pentru respiraţie proaspătă. M-ai speriat şi n-aveam altceva la mine.
Îmi cer scuze ! Pot să văd ce ai păţit ?
- O să fie penibil. - Nu fi copil !
Serios, nu ştiam că va ustura atât de tare.
Nu ustură atât de tare.
Mă prefăceam.
Te crezi fermecător, aşa-i ?
- Puţin... - Ei bine, nu eşti.
- Bine ? - Ce-i ?
- Cum adică ? - Cunosc tipul tău de bărbat.
- Care anume ? - Fii serios ! Fata în roşu de la fântână.
- Ai văzut ? - Da.
De aia ai fost atât de rece în ultimele zile !
- E aşa de greu de crezut ? - E verişoara nebună a lui Umberto.
- Ştii că familia aia are sângele iute. - Şi te dezgusta teribil !
M-a dezgustat, mai ales după ce te-am cunoscut pe tine.
Aspetta ! Principessa ! Aşteaptă ! Prinţesă !
Hai pe aici !
Beth ! Sunt eu, Al Russo !
Hai să trecem strada !
Stai !
- Prinţesă ! - Îmi pare rău, Nick ! Trebuie să plec !
- Ce... - Îmi pare rău !
Stai ! Beth ! Aşteaptă !
(?)
Poţi s-o faci, Lance ! Trebuie doar să crezi !
Voi reuşi să scap de aici şi Beth mă va iubi !
Dacă i-a mers lui Houdini, trebuie să-mi meargă şi mie !
Vine !
Nu ştiu, Joan ! Nu ştiu ce mai cred !
Ştiu doar că e o nebunie şi că trebuie să înceteze !
Ţi-am spus că se va întâmpla aşa !
Bine... Atunci, ce trebuie să fac ca să scap de coşmarul ăsta ?
Trebuie să aduci înapoi monedele la fontana d'amore.
Atâta tot ? Vraja o să se rupă şi bărbaţii ăştia o să mă lase în pace ?
Trimit imediat monedele prin curier !
Nu e bine. Trebuie să ducă monedele ea însăşi.
Nu pot să vin în Italia ca să las nişte monede magice într-o fântână !
Trebuie să existe şi altă cale.
- Să te bucuri de atenţia ce ţi se dă ? - Joan !
Sunt eu, Lance !
Stabilesc un record pentru tine !
Ştiu că pare înfricoşător şi inutil, dar pot reuşi !
Opreşte-te !
Ce cauţi la mine acasă ?
Te năucesc !
Nimeni n-a reuşit ! Nimeni n-a scăpat în mai puţin de trei minute !
- Care e timpul, Wang ? - Trei minute şi 53 de secunde.
Nu cred. Mi s-a părut mai repede. Sigur ai cronometrat corect ?
Trebuie să te străduieşti mai mult. Nu lucrezi suficient.
- Nu în faţa prietenei mele ! - Cine-i ăla ?
Wang, asistentul meu.
Mi-a documentat pe video iluzionismul. Oricum...
Afară, amândoi ! Afară din casa mea, acum !
Ascultă-mă ! Parfumul tău m-a înnebunit !
Din prima clipă în care te-am văzut !
Afară !
Nick !
Ai făcut rost de fotografiile alea ?
Sunt fotograf profesionist, Nicholas, nu fata ta de vineri seara !
Ţi-aş fi recunoscător să-mi arăţi puţin respect. Însă da, poftim.
Sau aş vrea să ieşim cu două fete
şi aia care ştie mai multe despre Wookies să rămân singură cu asta.
Nu ajung sâmbătă la petrecere.
Nu ! Sâmbătă e petrecerea ESPN ! Muncă şi distracţie în acelaşi timp !
Doamne ! Fata aia ! E fata de la muzeu, aşa-i ?
- Eram sigur ! - Ar trebui s-o cunoşti.
Abia ţin pasul cu ea. E inteligentă, frumoasă, amuzantă...
Doamne ! Nu ! Opreşte-te ! Scoate-ţi-o din cap !
Nu merge mai departe până nu fac o recunoaştere !
Recunoaştere ? Ce, eşti de la trupele speciale ? Categoric nu !
Ce ştii despre ea ?
Nu-l las pe omul meu să se arunce înainte orbeşte !
- Puck ! Nu ! - Nu ?
- Nu ! - Nu ?
- Ce-ai zice să fie da ? - Bine, du-te.
Salut ! Uită-te la tine !
Uită-te la mine ! Arătăm grozav !
Nu pot alerga ! Nu mă ţin muşchii coapselor !
Prinţesă !
N-am păţit nimic ! Dar...
(?)
PENTRU BETH
BETH, HAI SĂ FIM FRUMOŞI ÎMPREUNĂ !
Arată grozav ! Hai să fim frumoşi împreună !
Unde pleci ? Beth ! Autobuzul revine peste patru minute.
O să fie grozav !
Nu pot să explic.
Eşti pictată nud pe un perete, pe Strada 82. Începem de acolo ?
Nu... Aia...
E nostim...
Putem începe cu altceva ?
Flori peste tot, o schimbare inopinată în programul galei.
Trebuie să pot avea încredere în custozii mei.
N-ai crede dacă...
Ai dreptate. Îmi cer scuze.
Mi-ai promis că programul se va desfăşura fără probleme.
Aşa va fi.
Să fie limpede.
Dacă nu merge, o să am grijă ca singura formă de artă de care ai să te poţi apropia
vor fi reproducerile pe catifea ale lui Elvis din piaţă.
- Ai înţeles ? - Da.
Asta o să-ţi clatine respectul de sine.
Poate că ar trebui să stai jos.
Fata aia, alături de care voiai să te aşezi la casa ta ?
Ştii ceva ? E o "jucătoare" mai activă decât tine, fiule !
Abracadabra ! Uită-te !
Ţărani, boşorogi, Houdini, un tip pe jumătate gol.
Tipa asta are mai multă acţiune într-o zi decât tine la apogeul carierei !
Îmi pare rău, dar alea nu mint.
E limpede ce am de făcut.
Da...
Trebuie să-mi "îmbunătăţesc jocul" !
Tocmai mă gândeam la tine.
- Şi eu la tine ! - Scuze că am fugit deunăzi.
Am o săptămână dintr-aia.
Aşa se pare... Totul e în ordine ?
Da, ar trebui să-ţi explic multe, dar trebuie să trec repede la subiect.
Puţin înapoi...
Strângerea de fonduri de la muzeu e mâine şi am nevoie de fotografia aia.
Petrocelli-ul... De fapt, sunt în dubii.
Dar e atracţia expoziţiei mele despre durere !
Da, dar te-ai gândit la durerea, la suferinţa mea ?
- Poftim ? - M-aş simţi mai bine dacă am vorbi.
Poate la cină. Ştiu un restaurant cochet. La ora 20:00 ?
- Mă şantajezi ? - Te oblig.
Dacă vin la cină, îmi dai fotografia ?
Trebuie să fug ! Ne vedem la ora 20:00 !
- Ai o întâlnire ? - Nu e întâlnire.
Cum ai să te îmbraci ?
Bluza bleumarin, fusta până la genunchi şi pantofi lejeri.
- Bună ! - Arăţi minunat !
M-am îmbrăcat în grabă...
- Ăsta e locul ? - Da. În spate e mult mai interesant.
Bine...
Am pornit greşit. De fapt, pornisem bine, dar verişoara aia nebună a stricat totul.
Ştii ce ? Nu vreau să vorbesc acum despre asta.
Voiam să-ţi spun că din seara aceea, la Roma...
Bună ! Numele meu e Ilona
şi, în această seară, voi fi ghidul dv senzorial !
În această seară, veţi savura o masă delicioasă
fără ajutorul simţului principal al văzului !
În această stare, celelalte simţuri se vor ascuţi,
oferindu-vă o experienţă culinară nouă şi de neuitat !
- Vorbeşte serios ? - Da.
Ultimul nostru moment deosebit a fost la Roma, când am stins lumina,
aşa că m-am gândit să reluăm de unde lăsasem atunci.
Frumos ! Luaţi-mă de mână, să vă conduc la masă.
Să facem trenuleţul !
Am intrat ! Urmaţi-mă, ţineţi aproape,
lăsaţi ochii să se odihnească şi folosiţi celelalte simţuri.
- Mobilă ! - Un scaun ! Foarte bine !
N-aţi fi simţit asta dacă...
Îmi cer scuze !
Ce aventură ! Acela e un cap. Capul unui om.
- E plin de oameni ! - Cred că am spart ceva.
Am ajuns la masa dv. Ghidaţi-vă după vocea mea ca să vă aşezaţi pe scaun.
- Aici ? - Unde e vocea mea ?
Trebuie să vă aşezaţi... aici.
Nu puteţi vedea, dar sunteţi galbenă ca ceara !
Să vă ajut cu sacoul. Sunteţi musculos, puternic !
- Da ! - Hop aşa !
Îţi miroase a ceva ?
În câteva minute, vă vine vinul.
Dacă aveţi nevoie de ceva, ridicaţi mâna şi cineva vă va ajuta.
Ţineţi minte, dv nu ne vedeţi, dar noi vă vedem.
E... gr...
- Grozav... - Groaznic !
- Minunat ! - Credeam că aţi plecat.
Vinul vi se toarnă în pahare chiar acum. Savuraţi-l !
Sper că n-ai comandat vin scump, fiindcă poate să schimbe sticla fără să ştim !
Încă sunt aici ! Şi n-aş face asta. Niciodată.
- O să stai aici tot timpul ? - Nu. Vă las să vă cunoaşteţi mai bine.
Între timp, mă duc să-i ating pe alţii.
- Bine. Mulţumim. - Sigur.
Cred că a plecat, în sfârşit. E beznă !
Chiar şi în întuneric eşti frumoasă.
Eşti drăguţ ! Nu m-am mai simţit aşa de bine de la Roma.
Beth, sunt eu, Al Russo ! Te-am căutat peste tot !
- Cine e ? - Coşmarul tău cel mai negru !
Nu !
Picioarele !
Uite cine a venit, prinţesă !
- Chiftea ce eşti ! - Regele Cârnaţilor !
Ştie cineva cât e ceasul ?
- Doamne ! - Nu mai am ceasul !
La ce bun să fii frumos dacă nu te vede nimeni ?
Cine-i ăla ?
Mă simt ca la volanul unui Lamborghini pe un drum de ţară !
Beth, ţi-a venit comanda. Savureaz-o !
Nick, m-am simţit excelent, dar trebuie să plec !
Te-ai simţit excelent ? Abia am venit !
Beth, stai ! Beth !
- Beth ! - Cred că au ce strânge de pe jos !
Ai făcut-o să dispară cu magia ta ! Ad-o înapoi, farmazonule !
Taxi !
Beth !
- Vrei să mă laşi în pace ? - Îmi spui şi mie ce s-a întâmplat ?
- Serios, cu câţi tipi te întâlneşti ? - Eu nu...
Ăia nici măcar nu mă cunosc. Sunt sub... o vrajă.
Beth ! Bună !
Lasă-mă în pace ! Nu te cunosc !
Beth, sunt eu ! Stomatologul tău !
Dr Moscowitz.
Îmi cer scuze, dr Moscowitz. Bună seara !
- Totul e în ordine ? - Sigur că da !
Folosesc aţa dentară de două ori pe zi !
- Beth... - Nu vreau să vorbesc despre asta !
Acela e stomatologul tău ? Te simţi bine ?
Vreau doar să plec de aici !
Bine.
- Unde vrei să mergi ? - Nu ştiu...
Unde te-ai simţi în siguranţă ?
Când eram micuţă, veneam aici cu părinţii mei.
Credeam că locul ăsta e magic.
Tata îmi spusese că acoperişul e din sticlă
pentru ca Dumnezeu să vadă picturile de sus, din Rai.
Ştiu.
O chema Marie Therese Walter. Avea 17 ani când Picasso s-a îndrăgostit de ea.
Picasso era însurat şi avea cu 30 de ani mai mult decât ea.
Aşa că au păstrat secretul aventurii lor.
Dar el şi-a imortalizat pasiunea ascunzându-i iniţialele în tablouri.
Evident, Picasso nu era pregătit să rămână cu ea
şi a părăsit-o pentru Dora Maar,
aşa cum îşi părăsise soţia, pe Olga, pentru Marie Therese.
Dar Marie Therese n-a încetat niciodată să-l iubească pe Picasso.
După moartea lui, s-a spânzurat.
Te simţi bine ?
L-a iubit atât de mult şi, de fapt, el n-a iubit-o.
- E trist. - Nu trebuie să fie mereu aşa.
De fiecare dată când m-am descoperit, am fost rănită.
De fiecare dată.
Întâlnesc un bărbat, îl găsesc minunat.
Toată lumea se gândeşte ce minunat va fi.
Dar aştept mereu inevitabilul.
Din când în când, te loveşte fulgerul.
Crede-mă, ştiu.
- Aş vrea să pot crede asta. - Poţi.
Inevitabilul se va produce, Beth.
Ce se întâmplă între noi e real.
Eu sunt real.
- Fir-ar ! - E în ordine.
- Scuză-mă.
Intră şase beri, nicio bere nu mai iese !
Ce se întâmplă ?
- Pleacă ! - Cum o cheamă ? Nancy ?
Te urăsc ! Îmi distrugi viaţa !
- Ai găsit-o ! - E superbă !
- E aşa de tristă ! - E în ordine.
De fiecare dată când mă uit la ea, mă gândesc la...
La tot ce a însemnat fotbalul pentru mine, pentru familia mea...
Dintr-o dată, toate visurile pe care mi le făceam...
S-au risipit într-o secundă.
A fost o lovitură grea.
Nu !
- Ce-i ? - Trebuie să plec.
- Ce s-a întâmplat ? - Trebuie...
- Calmează-te. - Trebuie să plec !
Stai !
- Nu înţeleg ! - Ştiu că nu înţelegi, Nick.
Şi, probabil, nu vei înţelege niciodată.
Dar asta nu e real. Şi nu va fi niciodată.
Cu fotografia cum rămâne ?
Păstreaz-o.
Nu vreau să te văd suferind.
Astea sunt toate pliantele ? Sper că n-am uitat niciunul.
Totul o să fie în ordine, Beth.
Sunt sigură !
Nu. Nu e în ordine.
E jetonul lui. E sub o vrajă. Nu e dragoste adevărată.
- Alo ? - Am veşti minunate !
Umberto a vorbit cu bunica lui şi poate că mai e o cale să rupi vraja.
- Există ? - Trebuie să le dai lor monedele.
Nu trebuie să vii la fântână. Dacă le dai înapoi monedele, le dai înapoi dragostea.
Dacă le dau înapoi monedele, le dau înapoi dragostea ?
- Da. - Se va rupe vraja ? Voi scăpa ?
Da ! Se va termina totul ! Grozav, nu ?
Da ! E grozav !
Ştiam eu că vei fi uşurată.
E minunat ! Asta voiam !
Da ! Trebuie să închid. Succes diseară cu expoziţia !
Te sun mai târziu. Te iubesc ! Pa !
- Bine... - Şefa, încep pregătirile.
Ne vedem la muzeu.
Intraţi.
Bine...
E frumos aici. (?)
- Frumos apartament ! - Superb !
- Foarte frumos ! - Ai emoţii din cauza expoziţiei ?
Totul e în ordine ? Pari tristă.
O să fie mai dificil decât credeam...
Chiar mă bucur că sunteţi toţi aici.
Fiindcă trebuie să vă spun ceva.
Veniţi.
Pe canapea ! Aşezaţi-vă pe canapea.
(?)
O să-l aleagă pe unul dintre noi.
- Ca la TV ! Îmi place emisiunea aia ! - Eu zic că am şanse bune !
Nu ştiu cum să vă spun altfel, în afară de... Nu mă iubiţi.
- Eu te iubesc ! - Eu, da !
Te iubesc foarte mult !
Eram beată. V-am luat monedele.
- Te iubesc ! - Nu e dragoste adevărată !
- Nu mă iubiţi ! - Te iubesc cât te poate iubi...
Nu mă iubiţi ! Eu nu vă iubesc ! Iubesc pe altul ! Pe Nick !
Îl iubesc pe Nick !
Îl iubesc pe Nick mai mult decât îmi iubesc munca !
Ceea ce e mult pentru mine !
Nu e vina voastră şi îmi pare rău.
Îl iubesc, chiar dacă el poate nu mă iubeşte.
Înţelegeţi ?
Ştiu cum e când iubeşti pe cineva şi... ea nu te iubeşte.
Toţi ştim.
- S-a terminat ! - E urât !
Îmi pare rău, băieţi.
Bine...
În dragoste, trebuie să pui nevoile celuilalt mai presus de ale tale.
Poate de asta sunt aici. Poate de asta suntem toţi aici.
- Poate tu... - Are dreptate.
Cum te putem ajuta ?
Vă mulţumesc ! Şi totul o să se limpezească când o să vă înapoiez ceva.
Nu !
Stacy !
Ce naiba ?
- Asta a fost ciudat ! - Jur, n-am făcut-o eu !
O furtună electrică a întrerupt curentul şi a blocat oraşul.
Semafoarele s-au stins în toată zona metropolitană.
New Yorkul a încremenit în nemişcare.
Nu rămânem aici. Voi nu rămâneţi aici !
Trebuie să ajung la muzeul Guggenheim !
Totul se termină acum !
Staţi !
Dacă o iubim, o vom duce la muzeu ! Asta e !
S-o facem !
O fac eu ! Mă descurc mai bine decât voi toţi !
Luăm maşina mea ! Am venit cu ea din Italia !
- Ai maşină ? - E micuţă, dar...
N-ai să păţeşti nimic !
- E vreo problemă ? - Cheile ! În casă le aveam !
- Cheile ! - Dă-le încoace !
- Maşina asta e de jucărie ? - În Italia, e de mărime medie.
În America, e o maşină de clovn !
- Ai grijă ! - Aici Stacy. Lăsaţi un mesaj !
Stacy, sună-mă când asculţi mesajul.
Şi nu face nimic cu monedele alea. Vin acum.
- Mă aşteptam la o mică întârziere. - Una mică ?
Claxonează ! Strecoară-te ! Vezi cum treci de el !
Condu ca şi cum ai fi la Roma !
Nicio problemă !
Faceţi loc !
N-am păţit nimic !
Beth, dacă nu ajungi să te ţii de bord, ţine-te de bicepşii mei !
Ai grijă !
Îţi dau 1.000 de dolari dacă mă laşi să stau în faţă !
- Fir-ar ! - Vino !
Muzeul !
- Poţi să mă laşi aici ! - Nu e destul de aproape.
Te duc până la etaj !
Atenţie la uşi !
Rezolv eu ! Trebuie să credem cu toţii !
- Eu nu cred ! - Eu nu cred !
Eu cred !
Deschide-te !
Am reuşit !
Apăsaţi "5", vă rog.
Să mergem !
Stacy !
Beth ! În sfârşit !
E un succes total ! Le place !
Petrocelli-ul... Cum ?
Nick l-a trimis azi după-amiază.
- Au plâns când l-au văzut. Celeste... - ...e mulţumită.
Deja am primit un număr record de donaţii.
Sunt mândră de tine. Eşti un custode minunat !
Cine doreşte să vină cu mine la (?), pe aici, vă rog.
Stacy ! Am nevoie de monede !
Uită-te şi tu ce s-a întâmplat, Beth !
Nick a făcut asta pentru tine. Te iubeşte.
Ştiu, dar dacă îi iau dragostea fără voia lui, atunci nu e dragoste.
Te rog, Stacy, dă-mi monedele. Trebuie să fac asta cum ştiu eu.
Nu te duci la Guggenheim !
- Locul meu nu e aici. - Ce ? Locul e plin de femei frumoase.
LT e aici ! Care-i şmenu' ? LT !
- Care-i problema ta ? - Îşi ştie numele.
- Unde pleci ? - Ce mai faci, Nick ? Suntem de la TV.
Speram să ne întâlnim. Suntem admiratorii tăi.
Îţi citim editorialul în fiecare săptămână.
- Mulţumesc. - Vrem să cunoşti pe cineva.
- Shaq ? - Salut ! Ce faci ?
- Bine. - Ţi-am citit articolul.
- Da ? - Mi-ai scris greşit numele.
E vina departamentului de corectori.
- El lucrează acolo ? - Da, eu...
Scuzaţi-mă, trebuie să răspund la telefon.
- Nu ştii să scrii ? - Nu ştiu nimic !
Beth ! Ce s-a întâmplat ?
Nick, vreau să-ţi spun ceva.
Deşi, după seara asta, n-o să mai conteze.
Vreau să-ţi mulţumesc fiindcă m-ai făcut să cred din nou în dragoste.
Chiar dacă pentru tine n-a fost real, pentru mine a fost foarte real.
Ce înseamnă asta ?
Beth !
Cred că asta îţi aparţine.
Da ?
Uită-te în poşetă.
Bine, ajunge. Trebuie s-o iei înapoi.
- Hai ! Strânge pumnul ! - Mai am un truc !
Nu !
Acum îmi amintesc !
Până acum, n-am avut niciodată curajul să-mi arăt magia în public !
Până când am vrut s-o fac pentru tine.
Cred că aveam nevoie de o muză. Ce-o să mă fac fără tine ?
Ai să-ţi găseşti muza, Lance. Pe cea adevărată.
Ai încredere în mine. N-o să-ţi pară rău.
Eşti colecţionar de monede ?
Când am aruncat moneda în fântână, mi-am dorit să se întoarcă soţia mea.
Ştiam că nu e posibil.
Doream doar să mă simt din nou ca atunci când ea era alături de mine.
Şi...
Dorinţa mi s-a îndeplinit. Tu ai făcut-o posibilă.
Îţi mulţumesc !
Hai scuteşte-mă !
Acesta e euro-ul tău.
- Ciudat... - Antonio ?
- De fapt, Anthony. - Din Nunzio ?
Nu, din New York.
New Jersey.
Chiar eşti un artist chinuit ?
Chinuit, da. În ultimii nouă ani, am vândut pantofi.
În ce priveşte arta... am crezut că, mergând în Italia, voi deveni artist.
Eu cred că eşti artist.
Serios. Şi nu spun asta ca să scap de tine.
E opinia mea de expert.
Mulţumesc.
Cred că de tine îmi va fi dor cel mai puţin.
Sincer, cred că eu n-am învăţat nimic.
Dar mi-a făcut mare plăcere să te ajut pe tine să te maturizezi.
Cu plăcere !
E în ordine.
Ce s-a întâmplat ?
E pană generală de curent. A fost o furtună electrică.
În locul tău, n-aş trece strada ! E sinucidere curată !
Fir-ar ! Iarăşi ?
Pe asta n-am văzut-o venind...
- A fost vina amândurora. - Ce cauţi aici ?
Credeai c-o să-l las pe băiatul meu singur ?
Acum mă simt mai în siguranţă, mulţumesc.
- Măcar are o soră ? - E măritată.
La naiba !
Hai, urcă !
Sper că ştii că ai să-mi cumperi un parbriz nou.
Nu-mi lovi maşina. Mai dau o dată peste tine !
Sunt teafăr, nu-ţi face probleme.
Şi a mai rămas una...
Cauţi ceva ?
Am nevoie de el !
Hopa ! Unde a dispărut ?
Iată-le !
Acum sunt două !
Unul singur !
Dă-l încoace !
Aşadar, cred că... s-a terminat.
Asta vrei ?
Nu contează ce vreau eu.
Ai din nou controlul.
Din seara aceea, când te-am văzut în fântână, ceva s-a...
Ceva din mine nu mai e la fel. Nu mănânc, nu dorm,
nu pot face nimic fără să mă gândesc la tine.
Nu ştiu ce e cu mine, dar vreau să ştiu ce e cu tine !
Te urmăresc o droaie de bărbaţi, parcă sunt vrăjiţi !
Şi eu sunt unul dintre ei ! Dar, de fapt, nu sunt !
E dragoste adevărată !
M-am lovit de un stâlp, am înfruntat furtuna fiindcă voiam să-ţi spun...
- Că mă iubeşti ? - N-am spus niciodată asta.
N-ai spus... Nu mă iubeşti.
Eu n-am spus, ai spus tu. Voiam s-o spun, dar...
Hai ! Spune !
Dacă vrei, desigur.
Singura magie care m-a vrăjit...
...e a ta.
Sunt îndrăgostit de tine, Beth.
ELIZABETH ANN MARTIN ŞI NICHOLAS BEAMON
VĂ INVITĂ LA NUNTA LOR, LA ROMA, ÎN ITALIA
- Te-a invitat şi pe tine ? - Da.
- Tony. - Gale.
- Îmi pare bine. - Şi mie.
Arăţi grozav.
Ai o siluetă frumoasă. Te-am observat.
- Da ? - Absolut.
- Eşti pictor ? - Da.
Aş vrea tare mult să-mi pictezi nudul.
Mi-ar face plăcere.
Minunat !
Mi-ar face plăcere.
Îmi pare rău, Beth. E vina mea.
L-am găsit în geanta cu accesorii.
- Nu e al meu, aşa că... - Doamne ! E al lui Nick !
Cred că, la muzeu, ţi-am dat alt jeton.
E încă sub vrajă !
Bine, mulţumesc. E vremea să pleci.
- Eşti sora ei ? Ai vrea să vezi... - Da. Pa !
Nu vrei să te uimesc ?
Doamne ! Beth ! Îmi pare rău !
Ce mă fac ?
Începe !
Tată !
Când te-ai însurat cu mama, te-ai gândit că n-o să reziste ?
Elizabeth Ann... Scumpo, nu poţi învăţa din greşelile mele.
Trebuie să trăieşti şi să le faci pe ale tale.
Poate vei suferi sau poate vei trăi cea mai frumoasă poveste de dragoste.
Dar nu vei şti decât dacă încerci.
Dar dacă ai avea garanţia că nu vei suferi ?
Draga mea... Tot farmecul e riscul.
Ştii vorba mea: "Dacă e să fie urs..."
- "...atunci să fie grizzly." - Asta-i fata mea !
Căsnicia e ca un contract
pe care doi oameni îl încheie în faţa Celui Preaînalt.
Dacă cineva de aici are cunoştinţă despre un motiv pentru care Beth...
...şi Nicholas să nu se căsătorească azi,
să vorbească acum, ori să tacă în vecini !
E cineva ?
Poate fi oricine ! Nu trebuie neapărat să-i cunoaşteţi !
Se pare că nu obiectează nimeni, aşa că să continuăm.
Nicholas, o iei pe Beth de soţ ?
De soţie. Da.
Si !
Bravo ! Vorbeşte italiană !
Beth, îl iei pe Nicholas de soţ,
să-l iubeşti şi să-l cinsteşti până când moartea vă va despărţi ?
Che bella ! E o responsabilitate uriaşă, ştii ?
Nu-ţi pot face asta, Nick. Îmi pare rău.
Crezi că eşti nostimă, aşa-i ?
Ţi-a plăcut să mă vezi pierzându-mi minţile ?
Te-a amuzat că viaţa mea s-a întors cu susu-n jos din cauza dragostei ?
Fiindcă mie mi-a plăcut !
Beth !
O întrebare...
De ce îmi tot dai înapoi jetoanele de poker ?
Pentru că meriţi să îl ai înapoi.
L-ai aruncat în fântână şi ţi-ai dorit să vină dragostea,
iar eu nu mai vreau să-l păstrez.
- Nu l-am aruncat eu ! - Nu ?
Nu !
Atunci, cine l-a aruncat ?
Habar n-am !
Atunci e dragoste adevărată ?
Asta e adevărat ?
Doamne ! I-a mărturisit !
Mulţumesc !
Ai spus că la petrecerea burlacilor...
Părintele m-a lăsat lefter la poker, da.
Best watched using Open Subtitles MKV Player