www.subtitrari-noi.ro
Traducerea şi adaptarea: Al_Mic. Subtitrari-noi Team
www.subtitrari-noi.ro Al_Mic.
Iarăşi tu.
- Aşa. - Aia e camera?
Bună.
Numele meu. Sigur.
Numele meu e Marni Olivia Olsen.
Sunt în ultimul an la liceul Ridgefield High.
Cum e viaţa unui licean în anul 2002?
Ei bine, pentru început, numele meu era rostit...
Viaţa-i dură.
Noi suntem campionii, prieteni.
Ceea de care am avut mare noroc.
Şi vom continua să luptăm până la final.
Noi suntem campionii. Noi suntem campionii.
Nu mai e timp pentru fraieri.
Căci noi suntem campionii...
Lumii.
Din păcate, eu nu...
Nu am mult noroc.
Nici măcar puţin.
Revenind înapoi la primii mei ani, când eram boboc...
Scuze, e rezervat.
Vin dintr-un oraş mic din nordul Californiei
şi într-o şcoală mică, ca şi a mea...
- Scuze, e rezervat. - Mereu este o persoană
care este atât de populară, încât îi pune în umbra pe ceilalţi.
În clasa mea...
eu eram persoana care era pusă în umbră.
- Tu ai fost în echipă, anul trecut? - Bine, fetelor, să facem asta!
Începem! Cinci, şase, şapte şi opt.
Şi unu, pas doi, trei, patru.
Cinci, şase, şapte şi opt.
Am citit undeva că cine eşti în liceu
determină cine vei fi în viaţă.
Sper din tot sufletul să nu fie cazul.
Ridgefield High era echipa noastră de liceu.
Acela e fratele meu mai mare... Will.
Aşa-i, atlet, înalt şi frumos.
La o parte din calea noastră.
Bună treabă, ratato.
Apropo, erai mai drăguţă cu masca pe faţă.
Acum o să-mi vorbeşti?
Nu sunt într-o dispoziţie bună, Marni.
Vreau să ştii că chiar îmi pare rău.
Fetele au dreptate. Chiar sunt o ratată.
- Ştii... - Care fete?
- Ce? - Nu, nu, nu.
Cine te-a făcut ratată, Marni? Pentru că o să vorbesc cu ele chiar acum.
- Cine te-a făcut ratată? - Nu contează.
Nu poţi să mă protejezi mereu.
E adevărat.
Aş vrea să vezi cât eşti de incredibilă, Marni.
Trebuie doar să crezi în tine,
pentru că de îndată ce vei face asta,
vei fi în stare să faci orice doreşti.
Şi, desigur, a avut dreptate.
De îndată ce m-am schimbat în modul în care am vrut.
Lucrurile s-au schimbat.
Mi-am luat diploma, mi-am pus lentile de contact.
Şi am început să cheltui mai mult de 8 $ pe tunsoare.
Am muncit din greu pentru a depăşi momentele acelea,
dar dacă nu era determinarea
fetei acelea mici din Richville, nu aş fi mai stat în faţa voastră, aici, azi.
Lucrând la unul dintre cele mai mari birouri din Los Angeles.
Spunând o mulţime de lucruri agenţilor de publicitate,
despre zilele în care eram ratată echipei de majorete.
Nu poţi controla tot ce ţi se întâmplă,
dar poţi controla modul cum vei reacţiona la ele.
Totul se rezumă la precepţie.
Despre asta e vorba la Relaţii Publice.
Mulţumesc.
Succes.
- Bună treabă. - Mulţumesc.
Minunat discurs. Inspirant.
Mulţumesc, domnule. În mare parte.
Trebuie să-ţi strângi lucrurile de la birou.
Ce?
Aţi spus că trebuie să-mi strâng lucrurile de la birou?
- Ba bine că da. - Dar eu...
Dar am cerut doar două zile libere şi sunt pentru nunta fratelui meu.
E un post liber la biroul din New York.
Ca şi vicepreşedinte.
E al tău.
Eu...
Ca şi vicepreşedinte...
Asta doar dacă nu ai cumva vreo problemă cu promovarea asta?
Nu! Nu! Bineînţeles că nu.
Vă mulţumesc, domnule.
Îl meriţi.
Şi eu de abia aştept să vă văd, mamă.
Nu pot să cred cât de repede s-a rezolvat totul.
Ştiu. Şi o să fie atât de frumos.
Joanna a spus că rochia de mireasă a costat o avere.
Am încercat să-i spun că a exagerat cu preţurile alea.
Şi la final am zis: Sunt bucuroasă că aţi făcut-o, de abia aştept să vă întâlnesc.
Mă simt nasol că nu i-am întâlnit mireasa.
Ştiu. Nu e nostim?
Voi două aţi fost la liceu împreună.
Şi aţi făcut toate cele împreună.
Stai puţin. Am fost la acelaşi liceu?
- Credeam că ştii. - Nu.
Am primit o fotografie de a ei, dar nu arată familiară.
Poză de sfârşit de liceu a fost foarte mică şi nu-mi amintesc de cineva pe nume Joanna.
Deoarece nu-i zicea aşa în liceu,
avea o poreclă.
DD.
- DD? - Nu...
- ŢŢ. - ŢŢ?
Nu pot să cred că am uitat asta.
- JJ? - Asta-i! JJ!
Da, JJ.
Nu! Nu! Nu!
Nu, nu.
Doamnă, puneţi-vă centura de siguranţă
şi întoarceţi-vă la locul dumneavoastră.
Mamă, vrei să spui că fratele meu...
Te rog! Eu te-am ascultat pe tine cum ai vorbit despre 100 de pisici cu diferiţi
oameni, în ultimele 45 de minute.
Domnişoară, chiar trebuie să luaţi loc, pentru propria dvs. siguranţa.
Mamă, aşteaptă puţin.
Îmi pare rău... Hadder. Asta e o urgenţă.
Fratele meu e pe cale să se căsătorească cu fata
care mi-a distrus viaţa în liceu.
Scuze, dacă nu te-ar deranja, ai vrea, te rog, să te dai înapoi?!
Bună, mamă, eu...
E vreo problemă aici?
Nu ştiu, avem vreo problemă?
Fratele tău e pe cale să se căsătorească cu cel mai mare coşmar al tău din liceu?
Deci, tu nu ştiai că e aceeaşi fată?
Nimeni nu ştia.
Fratele meu era în ultimul an. Nu pot da vina pe el
pentru că nu a putut să stea departe de duşmanul meu de la liceu.
Biscuite?
Există 7 miliarde de oameni pe această planetă
şi eu am ajuns să o am de cumnată pe duşmanca mea din liceu.
Ea a fost motivul pentru care am plecat de acasă de la bun început.
Marni, hai să-ţi spun ceva despre bătăuşi.
Sunt la fel ca terorişti, dar terorizează emoţional.
Nu-i poţi lăsa să aibă avantaj.
Cel mai bun lucru pe care-l poţi face într-o astfel de situaţie, e să rămâi calmă
şi să le arăţi ca tu deţii controlul.
În afară de asta, nu contează că ai fost o mascotă Ridgefield,
- şi ai avut 100 de accesări pe site... - Un milion...
- Un milion de hituri? - Da.
- Trebuie să-mi dai şi mie link-ul ăla. - O să ţi-l dau.
Ideea este că... lucrurile s-au schimbat de atunci.
Trebuie să te întorci înapoi
şi să-i arăţi lui JJ ce ai devenit.
Poate că ai dreptate. Poate că exagerez.
Te poţi descurca cu asta.
- Da, mă pot descurca... - Da.
Iat-o! Fetiţa mea.
Scumpo, 4 luni e o perioadă destul de lungă.
- Bună. - De ce ai crescut atât de mult?
Uită-te la tine. Arăţi aşa de bine.
- Uită-te la tine. - Şi mie mi-a fost dor de voi.
Da?
Nu la fel de mult pe cât îţi era de Chakka?
De unde ai învăţat să zici Chakka?
Mama! Joanna mereu mă lasă să zic Chakka.
Vă place de Joanna?
Ne place totul la ea.
Haide, du-te şi ia bagajul surorii tale.
Scumpule, Marni a ajuns acasă!
- Ben, răspunzi tu la telefon, te rog? - Da, sigur.
Cocoapuff! Vino aici, Cocoapuff.
Joanna l-a dus pe Cocoapuff la cei care îngrijesc animalele.
Toată lumea trebuie să arate bine pentru nunta asta.
Inclusiv Cocoapuff.
Mark, a ajuns acasă.
Scumpo, toată casa e plină weekendul ăsta.
Vei dormi aici, dacă nu te superi.
- Haide, mamă... - Marni Olivia Olsen...
Bine.
Asta o să fie ca la petrecerea de vară, la care nu am fost invitată.
Mă duc să fac cina. Scumpule, e acasă!
- M-ai speriat! - Vino aici.
Vedeta noastră!
- Uită-te la tine, arăţi minunat. - Mulţumesc.
Poţi crede asta? Pentru că, Marni, nu acum
mult timp, noi doi am făcut un pact în casa din copac,
jurând că nu o să ne căsătorim.
- Da, unele lucruri s-au schimbat. - Se vede.
E prea târziu pentru o îmbrăţişare?
Dumnezeule, arăţi atât de bine. Eşti atât de slab!
Am pierdut câteva kg. Mulţumesc, că ai observat.
Arăţi minunat.
Joanna a venit şi ne vrea pe toţi jos.
Tăiem tomata în două. Punem cuţitul pe o parte.
Şi rulam cu atenţie.
Este esenţial să aibă 2 centimetri lăţime
şi 18 centimetri lungime... şi o termini chiar aşa.
Tu eşti o minune culinară.
Uite pe cine avem noi aici.
Marni, Marni, Marni...
Uită-te la tine. Eşti aşa de frumoasă.
Mulţumesc.
Ştii cât de mult am aştept momentul ăsta?
- În sfârşit eşti aici. - Crezi că tu ai aşteptat mult?
- Sunt atât de multe de spus. - Crede-mă, ştiu.
Dar nu aş vrea s-o fac chiar acum, în faţa lor.
Mai întâi,
lasă-mă să-ţi spun cât de bine e să te întâlnesc, în cele din urmă.
Poftim?
Will mi-a spus atât de multe despre tine şi în sfârşit eşti aici.
De abia aştept să-mi petrec pregătirile de nuntă
cu cumnata mea.
Salata a fost bună.
Iată-l! Cocoapuff, vino aici!
Cocoapuff! Cine e mămica ta?
Bun băiat.
Cocoapuff, dă-te jos de la masă!
Joanna, te simţi confortabilă să începi cina
fără mătuşa ta? Eu cred că e nepoliticos.
Nu, nu-ţi face griji, doar întârzie.
- Bine, eşti pregătit, scumpule? - Pregătit.
Închide ochii.
Scuze, îl executăm pe tata în seara asta?
Ştii cum tatăl tău a fost mereu
aşa de interesat de conexiunea minte-corp.
Şi că tot zice Will că sunt prea gras şi nu încap în costum sâmbătă...
- Aşa-i. - Nu eşti gras.
Un coleg de la spital mi-a spus despre o dietă nouă.
Majoritatea oamenilor nu realizează când se sătura,
au nevoie de o farfurie goală, ca să le spună.
Şi mai mult de atât, când eşti legat la ochi, totul depinde de stomac.
Deja am pierdut 3 Kg.
- Şi unde ai făcut tu şcoala medicală? - Ben!
Eu cred că e foarte ingenios ceea ce ai zis.
Mulţumesc, Joanna.
Să mâncăm.
Deci... cum v-aţi întâlnit voi doi?
Eram la un bar mic de KaraoKe de pe plajă...
- El era pe scenă şi cânta. - Nu a fost momentul meu cel mai bun.
- Serios? - Nu, n-a fost.
Dar el era aşa de drăguţ acolo şi s-a blocat. Trebuia să-l salvez.
Aşa că, m-am urcat pe scenă şi l-am cântat împreună.
Şi ea mereu mă salvează de atunci.
Ştii, cred că e incredibil, că într-un oraş mic, ca Ridgefield,
Will şi Joana, care practic au crescut împreună la câteva case distanţă
şi nu s-au întâlnit până acum. E nostim, nu?
Hilar, chiar!
Aşa-i? Vreau să spun, că trecuturile noastre nu s-au întâlnit până acum?
Ştii ce, dragă... Da, ai dreptate.
Ciudat.
Marni, Will mi-a spus că lucrezi pentru un mare
birou de Relaţii Publice din Los Angeles?
Aşa-i.
De fapt, dacă tot ai deschis subiectul. Am noutăţi.
- Am fost promovată. - Ce?
Şi acum, eu sunt vice-preşedinte la un birou din New York.
O promovare la New York?
- Da! - Scumpo, felicitări.
- Asta-i minunat! - Sunt mândră de tine!
Te vei întâlni cu vedete? Asta-i foarte tare.
Destul despre mine. Tu cu ce te ocupi?
Adică, vreau să spun, ce faci?
Viaţa mea e destul de plictisitoare, în comparaţie cu a ta.
Mă îndoiesc.
Sunt sigură că e la fel de interesantă ca şi cum era în liceu, nu?
Adică, aş vrea să aud cum a decurs viaţa ta minunată.
- Da. - După ce au murit părinţii mei,
mi-am privit viaţa cu atenţie şi mi-am dat seama că
nu-mi aleg cele mai bune opţiuni.
Aşa că am intrat la şcoala de Asistente Medicale
şi m-am decis să-mi folosesc toate energiile mele pentru a-i ajuta pe săracii aceia.
Bravo ţie.
Nu, bun e pe puţin spus.
Am cam devenit obsedată de-ai ajuta pe oamenii ce au nevoie.
Will şi cu mine iubim copiii.
- E adorabilă. - Tăticule.
Tată...
Asta este, Marni.
De fapt, locurile de muncă ajută la stima de sine,
deoarece, dacă ai o problemă, mereu poţi apela la numărul sistemului de acolo.
- Încă mai ai numărul ăla de telefon? - Ben!
Dumnezeule! M-am lăsat dusă de val.
Nu-i nicio problemă.
Eu una, nu aveam nicio idee că eşti atât de generoasă.
Bine. Sunt atât de mândru
să te numesc soţia mea.
Soţie! A spus-o, din nou.
Gail, doar se căsătoresc!
Mă duc să-mi umplu paharul.
Vreţi şi voi ceva?
Minunat!
Dumnezeule!
Doamne, mamă, m-ai speriat.
Joanna este grozavă, nu?
Da, aproape prea grozavă ca să fie adevărat.
Şi eu cred la fel.
Cred că e slăbiciunea ei, ştii... munca benevolă...
Unde e coşul de gunoi?
Vino cu mine, te rog.
Ăsta e coşul de gunoi şi...
Ce frumos e aici! Joanna poate să doarmă aici.
Ascultă, cum de nu ai menţionat de New York?
Sunt mândră de tine. Asta e fantastic.
Mulţumesc.
Nu ştiu, cred că am fost preocupată cu toată chestia cu Joanna.
Nu crezi că e ciudat că nu-şi mai aminteşte de mine?
Liceul nu a fost chiar atât de mare.
Nici eu nu-mi amintesc nici măcar jumătate de oameni cu care am fost la liceu.
Da, dar tu eşti Gail Bayer. Toată lumea te-a iubit.
Nu ai nicio idee cum a fost la mine.
Serios? Atunci...
Cine trece de liceu nemarcat? Nimeni, îţi zic eu.
Nu mi-ai spus că ai avut probleme la liceu.
Ceea ce a trecut, e trecut.
Dacă ai probleme cu Joanna.
Când o să treacă timpul, totul o să se rezolve de la sine.
Aminteşte-ţi: Oricine merită o a doua şansă.
Sigur.
Mătuşa lui Joanna a sosit.
Nu pot să cred că micuţa mea Joanna se căsătoreşte.
- Sunt foarte fericită pentru tine. - Fă cunoştinţă cu familia.
Mătuşă Mona.
Ea e sora lui Will, Marni.
- Este o plăcere să te cunosc. - De asemenea.
Şi ea e mama lui Will.
Gail?
Ramona.
Voi două vă cunoaşteţi?
Gail!
Ramona!
Cât de mult a trecut?
Nu-mi spune, pentru că va trebui să te sugrum.
- Cine-şi poate aduce aminte? - Cum de vă cunoaşteţi?
Am fost la aceeaşi şcoală.
Eram cele mai bune prietene.
Foarte, foarte apropiate.
Arăţi... minunat.
- Încetează. - Nu, serios.
Arăţi într-adevăr...
- Pare că o actriţă de pe PC pentru tine. - Ben.
Mulţumesc.
Tu trebuie să fii Ben. Să ştii că am ceva...
ceva ce o să-ţi placă.
Four Four?
Dar nici măcar nu e lansat până la vară.
- Cum se zice, Ben? - Mulţumesc!
Pentru puţin, domnule.
De abia aştept să-l joc. Mă duc să-l probez.
Distracţie plăcută.
Şi Marni...
Cred că exact ceea ce ţi s-ar...
- E un Bryan Reyes? - Bryan ce?
Şi asta e din noua colecţie? Am crezut că s-au vândut toate.
Bryan întotdeauna stă la hotelul meu.
Mereu stă la Sullenger. Tu deţii hotelul Sullenger?
Grupul Sullenger.
De fapt, acum ar fi 14 proprietăţi. Nici eu nu pot să cred.
Nu pot să cred că mama mea nu mi-a spus
că e prietenă cu una dintre cele mai puternice 100 de femei din revista Forbes.
Te rog, lista aia se schimbă mereu.
- O dată la 10 ani. - Ei bine...
Ştii ce e cel mai important pentru mine,
când cineva stă la hotelul meu să se simtă confortabil.
Aş putea spune că ăsta e scopul meu.
Ceea ce-mi aduce aminte...
Că voi doi aţi muncit atât de mult la căsătoria asta.
Ar însemna foarte mult pentru mine dacă aţi petrece o săptămână la un hotel de-al meu.
Bali, Maui, Paris...
- Nu, nu. - Da!
Insist.
Ramona, ştii că nu trebuia să faci toate astea.
Crezi că încerc să cumpăr afecţiunea oamenilor?
A funcţionat?
Da!
Asta e atât de emoţionant.
Vreau să spun, e ca şi cum am fi toţi o familie.
Haide să ne înţelegem, haide. Haide, familie.
Hai să sărbătorim, Ramona.
Cred că am nişte şampanie franţuzească.
Fiecare uşă merge de la clădire şi fiecare loc e mai bun ca altul.
Mi-am pierdut vreo 400 de dolari prin India, pe nu ştiu unde.
Vreau să spun, încă este frumos în Elveţia.
- Iubesc Elveţia. - Nu ai fost niciodată acolo.
Da, dar îmi place ciocolata. Brânză, ceasurile.
De ce să nu ne strângem toţi cândva la noua mea casă?
Ce spuneţi de Crăciun?
- În Gstaad. - Da!
Putem luat avionul.
Stai puţin. Ai propriul tău avion?
Scumpule, uneori cred că el mă deţine.
Sunt în el tot timpul.
Zburând de pe un continent pe altul.
Ca să nu mai spun de toate întoarcerile mele. Pentru divorţurile mele.
Am fost cu un tip şi a pretins că am fost căsătoriţi 14 luni şi am fost doar 7.
Ramona, îmi pare rău. Dar asta trebuie să fie foarte dificil.
Da, este, dar e nimic pe lângă delicateţea asta
de orice ar fi ea.
Mark are o dietă specială.
Ca şi cum ochii ar fi fereastra către suflet...
Şi vom trage cortina.
Cum de ştii asta?
Nu ştiam că ţii o dietă din U.S.A.
- Eu am depus şi un jurământ. - Şi eu!
Scuzaţi-mă.
Alo? Bună, scumpo.
Georgia King, cea care se ocupă cu organizarea nunţii.
Georgia King e cea care se ocupă cu organizarea nunţii?
Ea e solicitată de către toţi clienţii
noştri care vor să-şi facă nuntă.
Mulţumesc, dragă. La revedere, scumpo.
Uitaţi-vă la ei... Voi doi sunteţi atât de adorabili.
Gail, asta nu te duce iar cu gândul când erai tânără?
Mama voastră poate că nu va spus asta, dar...
Când eram la liceu, ea era o vedetă.
Nu, ne-a spus. Adică, ştim.
Nu chiar o vedetă.
Erai ca o stea super nova.
Toate fetele voiau să fie ca mama ta.
A fost regina balului, regina balului de după, căpitanul echipei de majorete...
Nu toate în acelaşi timp.
Stai puţin, ai fost căpitanul echipei de majorete la Ridgefield?
În ultimul an.
- Şi eu. - Joanna!
Şi eu am fost căpitanul echipei de majorete la Ridgefield.
Cum de nu mi-ai zis asta?
Joanna, ai auzit de Bayer Flyer?
Da, atunci când am venit venit în echipa majoretelor.
Da...
Tu ai fost Bayer din Bayer Flyer?
Eu am inventat mişcarea aia.
Dumnezeule! Mama ta e o legendă vie.
Nu sunt o legendă. Dar totuşi sunt.
- Nu contează, să vedem. - Nu, nu, nu.
Hai! Hai! Gators!
Tată, te rog, poţi să mă legi şi pe mine la ochi?
Hai...
Hai, Gators!
Hai! Hai, Gators!
Hai, Hai! Hai, Gators!
Pregătiţi? La trei!
Regii de la Ridgefield au ieşit la luptă în seara asta.
Ne vom duce pe teren şi vom lupta, luptă, luptă.
Ne încântaţi, ne bucuraţi.
Ridgefield o să câştige, câştige, câştige.
Hai...
Gators!
Trebuie să fie frumos să vă întâlniţi, din nou.
E ca şi cum te-ai duce iar la liceu.
Da, mă simt ca pe vremuri.
- Gators! - Mamă!
Tot ce vreau sunt nişte scuze.
Nu ai cum să mă convingi.
Poate că ar trebui să mă obişnuiesc cu ideea că Joanna s-a schimbat.
Şi ar trebui să fac ce spune mama: Să uit de asta şi să continui să merg.
Da, probabil că asta e o idee minunată.
Doar... voi două sunteţi colege de cameră acum.
Ben!
Mulţumesc.
Ce cavaler.
Joanna e singura mea familie acum şi...
Îmi este greu să-mi imaginez căsătoria asta fără părinţii ei, aici.
Bineînţeles.
Asta înseamnă mult pentru mine,
că ea o să stea cu tine şi familia ta frumoasă.
Şi pentru noi înseamnă mult.
- Noapte bună. - Noapte bună.
Noapte bună, Ramona.
Asta a fost normal, nu?
Da, pari surprinsă. Voi două aţi fost prietene, nu?
Cele mai bune prietene.
Pe parcursul şcolii generale,
apoi am continuat şi la liceu.
Până la bal, apoi...
Apoi ea...
A avut o mică cădere nervoasă
şi s-a întâmplat ceva şi eu...
Apoi a spus că nu vrea să mai mă vadă. Nu ştiu de ce, sincer.
Păi, asta a fost acum mult timp.
Şi tu mereu spui: Oricine merită o a doua şansă.
Deci... Sunt atât de bucuros.
Chiar nu-ţi aminteşti de mine de la liceu?
Nu.
Îmi pare rău, liceul a fost... îngrozitor.
Te rog, nu o lua în nume de rău.
Bună, fetelor.
Voi două...
Nu o să vă certaţi în seara asta, nu?
Nu încă.
Eu doar am venit să-i spus "Noapte Bună" domniţei mele.
- Preferatul meu! - Da.
Nu-i aşa că-i adorabil?
O să vă las singuri.
Îmi place ce ai făcut aici.
Perdelele mele.
- Ştiai că eu le-am făcut din materiale? - Da...
Am crezut că te duci la culcare.
Camera mea este puţin aglomerată, acum.
Aşa că o să stau cu tine.
Dacă nu te deranjează?
Bine, nicio problemă.
Mulţumesc.
Am crezut că ai spus că sora ta e sexy.
Ce naiba?
- Mark, ţi-ai călcat hainele? - Bineînţeles că da.
- Am fost de faţă. - Nu ştiu de ce mă agit atât.
'Neaţa, rază de soare.
Ce face Cocoapuff al meu?
Cocoapuff, nu!
Nu-mi place asta.
Îmi pare nespus de rău,
o să-şi revină, probabil nu te mai recunoaşte.
Da, mi se întâmplă des asta.
Uită-te la poza asta cu Marni.
Era atât de supărată, dar totuşi a fost curajoasă.
Să dăm pagina.
Noi trebuie să plecăm.
Avem multe de făcut înainte de lecţiile de dans.
Lecţiile de dans?
Dacă nuntaşii vor dans, o să le arătăm noi dans.
Will, tu te duci să o iei pe bunica.
Marni, de abia aşteaptă să te vadă.
Haide.
De abia aşteaptă, doar de asta vorbea ieri dimineaţă la mall.
Ai fost la cumpărături cu bunica?
Bunny şi cum mine suntem ca două surori.
Haideţi, pierdem timpul degeaba, haide.
Sunt atât de emoţionată de lecţiile de dans.
Haide, Marni, repejor.
Serios, Marni, nu-ţi face griji,
o să ne întoarcem înapoi până după-amiaza şi o să te speli la cap.
Deci, Will, cum i-ai adresat întrebarea de a se căsători cu tine?
I-am cerut mâna în casa din copac.
- Casa noastră? - Da.
După nuntă, Joanna,
se va muta de la părinţii ei la locul nostru de îndată ce e construit.
Vreţi să tăiaţi copacul? Dar nu puteţi muta casa din copac, Will.
Noi doi am construit casă ai cu mâinile goale. E ceva sacru pentru noi.
Bine, Marni, uite, când vii în oraş, vii la locuinţa noastră, ce zici de asta?
Dragule, e cântecul nostru.
E destinul.
Pentru că sărutul tău e pe buzele mele.
Unul dintre cele mai bune lucruri din viaţă.
Opreşte!
Scuze.
Am crezut că e un pisoi în faţa maşinii.
Ce?
Ia te uită, liceul Ridgefield.
Aduce cu siguranţă multe amintiri.
Dar ştii, dacă ştiam atunci ce ştiu acum,
probabil că aş face multe lucruri diferit.
Dar tu, Joanna? Ai vreun regret?
De fapt... da, adică, dacă aş putea să încep de la început,
probabil că aş începe muncă voluntară
în programele sociale.
Eu mi-aş căuta un iubit.
Probabil tu ai avut mulţi iubiţi, nu, Joanna?
Nu, nu aş spune mulţi.
Am auzit că una dintre majorete,
a avut un iubit de la fiecare scoală din oraş
şi după ce îl lăsa lefter pe unul,
se ducea la celălalt.
Joanna, tu ai fost în echipa de majorete. Îţi aminteşti cine era fata aia?
- Care e ideea, Marni? - Niciuna.
Am vrut să văd dacă-şi aminteşte cine era fata aia.
Am auzit că a stat şi cu directorul Wilson de la liceu, o vreme.
Ba nu!
Adică, e doar un zvon pe care l-am auzit.
Judy Carbash a inventat asta pentru că era geloasă pe majoreta aia.
Vă supăraţi dacă schimb melodia?
Noi suntem campionii, prieteni.
Ador cântecul ăsta. Vouă nu vă place cântecul ăsta?
Şi o să continuăm să luptăm până la final.
Noi suntem campionii.
Nu mai e timp pentru fraieri.
Căci noi suntem campionii...
Lumii.
Joanna.
Doamna sexi? Sunt atât de bătrână, încât îţi poţi fi bunică.
E timpul să mergem la lecţiile de dans.
- Vrei să te ajut să te pregăteşti? - Ar fi frumos din partea ta.
Ştii ce, tu ai făcut destule.
- O ajut eu să... - Nu fii prostuţă, m-ar bucura s-o ajut pe
- bunicuţa Bunny. - Dar e bunicuţa mea Bunny, mă ocup eu.
Se luptă pentru mine.
Deci, bunico, te pot ajuta cu ceva?
Poftim, dragă.
Erau puţin cam desfăcuţi.
Nu-i putea lăsa să cadă jos pe ringul de dans.
- Eu nu pot... - Este doar o proteză, relaxează-te.
Acum, nu uita să apeşi tare, dragă.
Trebuie să fie bine lipiţi.
Poate că o să sărut pe cineva mai târziu.
Bine.
Aşa.
Bine.
- Serios? - Vai mie.
Mă ocup eu de asta.
- Acum, stai nemişcată. - Nu, bunico, nu!
În regulă...
ne-am jucat rolul ăsta de fată bună perfect, nu-i aşa?
Poftim?
Aproape m-ai făcut să cred că nu ştii cine sunt.
Dar pe urmă ai pus "We are the champions"...
Chiar ţi-ai arătat adevărat faţă, nu-i aşa, JJ?
Joanna.
Tim!
Tim.
Arăţi bine.
Mulţumesc că ai spus asta. Tu...
Nu mă aşteptam să te văd.
Cum... arăţi... Ţi-ai schimbat culoarea la păr.
Ba nu.
Tim, ei sunt, Will, Marni şi bunicuţa Bunny.
Tim şi cu mine ne cunoaştem demult.
Da, de mult timp. Vremuri bune.
- Mi-a părut bine să te revăd. - Da, şi mie.
Dar din păcat noi trebuie să plecăm.
Nu, nu, nu, am vrea să ştim mai multe despre voi doi.
Nu e grabă, poţi să ne povesteşti din trecut.
Apropo, care e numărul tău?
- Ţi-am pierdut numărul de telefon şi... - 555-0172.
Ăsta e al meu, de asemenea, sunt şi pe Facebook.
- Şi pe Twitter. - Dar tu, Joanna, tu eşti pe Twitter?
Vrei să vorbim pe Twitter? Să vorbim despre trecut.
Sau să vedem un film, cândva?
Tim, eu şi Will ne căsătorim.
- Nu am ştiut de asta. - Da, sâmbăta aceasta.
Sâmbăta asta? Asta-i minunat.
E atât de devreme pentru căsătorie.
E atât de devreme, porumbeilor.
Asta-i minunat.
Eşti sigură? Sâmbăta asta?
Mult succes, amice. Te ocupi tu de aici. Dă-te la o parte.
Pa, Tim. Sună-mă!
Asta a fost ciudat.
Ne-am întâlnit la liceu. E o poveste lungă.
Haide, pe aici.
Tu te-ai întâlnit cu el?
Bună!
Se întâmplă.
Marni, te-ai tuns?
Te-ai tuns, să văd şi eu.
Este... drăguţ.
E un lucru drăguţ.
Nu te-ai mai tuns aşa de la liceu.
Ştiu.
Drăguţ. Cum a fost cu bunica?
Distractiv, până când bunica s-a dat la fostul prieten al Joannei.
Bunica te iubeşte.
Nu transforma totul într-o competiţie.
Bună, lume. Îmi pare atât de rău că am întârziat.
Uită-te la asta.
Ador asta.
Gail, când a fost ultima dată când am dansat împreună?
Ar putea fi de la... bal.
Aşa o să rămâi îmbrăcată?
Da, de ce?
Ştii, ceea ce îmi place la hainele tale este ca... sunt atât de sportive.
- Mulţumesc. - E natural.
Doamnelor şi domnilor.
Sunteţi pe cale să o întâlniţi pe extraordinara Georgia King.
Bonjour. Aloha. Konnichi wa. Bună, lume.
Bună, eu sunt Georgia King.
Şi eu vă voi învăţa să dansaţi.
Şi domnul acesta încântător de lângă mine,
deţine acest studio şi este şi asistentul meu personal.
Timothy.
Uite, e Tim.
Vreau să vă gândiţi la mine că motorul dragostei voastre.
Şi primul nostru "ritm", va fi un dans de deschidere a nunţii.
Acum, Will şi Joanna şi scumpa de Marni.
Eu ştiu să dansez şi pe dansuri de carnaval şi pe ritm de lambada.
Acum, dansul pe care îl vom face este interzis, dar aduce noroc
la fertilizarea cuplului norocos.
Şi asta o să vă învăţ pe toţi. Pricepeţi ce am zis eu?
Hai să începem nebunia asta.
Marni, îmi pare atât de rău, mai aşteptăm oameni.
Nu-i nimic. Nu te îngrijora.
- Olsen? - Charlie, ai reuşit?
Îmi pare rău că am întârziat, zborul a fost...
Nu te îngrijora de asta. Marni, îţi aduci aminte de Charlie, nu?
Oarecum.
Aşa.
- Bună. - Marni.
Arăţi...
- Mătura. - Asta am făcut, m-am maturizat.
În sfârşit, fiecare domniţă are câte un cavaler.
Marni, tu o să dansezi cu Charlie.
Şi voi doi, de ce nu mergeţi să exersaţi dansul mirilor?
- Haide, pe acolo. O să vă ajut. - Mulţumim.
Nu uita, eşti ca o lebădă, ţine capul ridicat.
Trebuie să-ţi îndoi puţin genunchii. E lambada, nu foxtrot.
Tipului tău îi place dansul de stradă.
Deci... ce fac acum?
Stai să-mi amintesc, piciorul tău stâng...
se duce în faţă şi apoi la loc, pe urmă în spate şi iar la loc.
Înainte, înapoi, în spate, înapoi.
- Nu fii intimidat, am exersat 2 ore înainte - Mulţumesc.
Te superi dacă preiau eu conducerea puţin?
- Ce vrea să dovedească? - Păi, că unii încă pot...
Pot ce?
Mai bine îmi ţin pliscul, înainte să spun un lucru prostesc.
Nu încercaţi asta acasă, e doar pentru profesionişti.
Fii atent. Mark, să mă prinzi în braţe la semnalul meu.
- Să mă prinzi. - Ce?
- Eşti pregătit? - Nu!
A făcut schema aia cu salteaua.
Presupun că asta înseamnă că nu ţi-ai primit scuzele?
Nici nu cred că o să mi le primesc, dar îşi aminteşte de mine.
Totul face parte din micul ei teatru, toată lumea adora un spectacol bun.
Dar de îndată ce îl dai, o să-l rănească pe Will.
Haide, Marni, nu vezi că exagerezi?
O să strice casa din copac.
Ce?
Ben, vom pleca mai devreme azi la antrenamentul de baseball.
Trebuie să dau pe la hotel, la Ramona. Plecăm în 5 minute, bine?
Trebuie să-l salvăm, Ben. Will ne-a protejat toată viaţa lui.
Acum e rândul nostru să-l protejăm.
Ce ar trebui să facem, Marni? Se căsătoreşte în circa 48 de ore.
Ben, în Relaţii cu Publicul, 48 de ore este o viaţă de om.
Tot ce trebuie să facem este să izolăm problema, calculăm planul
şi pe urmă îi oferim o soluţie.
Trebuie să-l prindem singur.
Will, ce faci chiar acum? Pot să vorbesc cu tine?
Nu poate aştepta?
Vreau să alerg puţin până se întoarce Joanna.
Serios? Chiar la asta mă gândeam şi eu, că trebuie să alerg. Vin cu tine.
Sigur, dar te previn, eu mă pregătesc pentru maraton, 8 km îţi sună bine?
Asta e aşa ciudat... parcă am gândi la fel.
Eu mă pregătesc pentru... triatlon, care e mai dificil, dar 8 km e perfect.
- Charlie, eşti pregătit? - Charlie?
- Eşti bine? - Sigur, doar îmi întind oasele.
Siguranţa e pe primul loc.
E cineva la uşă. Aşteaptă.
Bună.
Bună, Ramona.
Îmi pare rău că am venit aşa buzna, dar speram...
- Ai puţin timp liber? - Sigur, intră.
Minunat. Mulţumesc.
Ştii ce, nu am apucat să folosesc baia.
- A fost un drum lung. - E sus pe scări, la stânga.
Bine.
Scuze, e mama lui Will.
Nu, nu!
Ei bine, avocatul tău are toate actele necesare, deci...
Asta-i tot.
Ramona?
E totul în regulă?
Da.
Ştii tu, amintindu-mi de liceul Ridgefield... mă emoţionez.
Ai făcut duş?
Da...
Da, am făcut.
Am făcut... Sper că nu te superi?
Eu am trecut pe la tine, pentru că...
cred în finaluri.
Şi am vrut să vin aici şi să-ţi spun că...
Că, indiferent ce s-a întâmplat între noi două, fie că e în trecut...
După mine...
A trecut.
Apreciez asta. Bravo ţie, Gail, bravo!
Deci... suntem în regulă, da? Suntem...
Perfect.
- Asta e de bine? - Da.
Bun.
Ar trebui să răspund, îţi mulţumesc că ai trecut pe aici şi...
Şi eu mă bucur. Ne vedem mai târziu.
AliGators!
Sam? Gutten tag. Ce mai faci?
- Cum te simţi, campioano? - Super. Îmi place... să alerg!
Will, voiam să vorbesc cu tine despre Joanna.
- E bine că ai deschis subiectul. - Da? E bine.
Noi doi nu am vorbi niciodată despre asta, nu?
Corect, pentru că nu se căsătoreşte doar cu Will, pentru că ne pune pe toţi la muncă.
Dar nu puteam să fac asta, dacă nu aveam sprijinul tău.
În cazul ăsta, Will... William...
- Cârcel! - Marni, ştiu ce vrei să spui...
Înseamnă mult pentru mine că îţi deschizi sufletul şi-mi spui mie.
- Ce se petrece aici? Doar nu aţi obosit? - Haide, Charlie...
- Te simţi bine, nu, Marni? - Da!
- Eşti sigură? - Da!
- În cazul ăsta, să nu mai pierdem vremea. - S-o facem.
- Da? - Da!
Haide!
Vă las un avantaj.
Haide, stai aici.
Ai grijă la covor.
Mă duc să aduc husa mea de medicamente. Unul din lucrurile alea ar trebui să ajute.
- Scârbos. - Du-te şi adu-mi geanta mea.
- Marni, ce ai păţit? - Am luat-o pe o scurtătură.
- Şi te-ai împiedicat de un lemn? - Nu, de un muşuroi.
- Nu trebuia s-o fi lăsat singură. - Charlie, eşti şi tu aici.
Da, aici, de fapt. Are vederea înceţoşată, asta nu poate fi bine.
Aşa-i. Furnicile i-au luat lentilele de contact.
Ce fel de furnici?
Am uitat să le întreb, data viitoare o să fiu mai atentă.
Nu am nimic, sunt bine.
Ba nu este, are piciorul amorţit,
dar ea nu poate simţi asta din cauza muşcăturilor de furnici.
Mamă, nu mai fi atât de dramatică.
- Asta n-are cum să fie bine. - Ştii ce, asta a fost numai vina mea.
- Nu ar fi trebuit să stau aici. - Nu, îmi pare rău, mă ocup eu...
Bine. Hai să te punem pe tine într-un loc sigur.
- Îţi va plăcea acolo. - Nu pot să cred ce mi s-a întâmplat.
- Mă mănâncă peste tot. - Ce se petrece?
Marni a căzut peste un muşuroi de furnici.
Cu atât de multe muşcături, poate suferi un şoc anafilactic.
Tu eşti asistentă medicală, ce ar trebui să facem?
Avem nevoie de apă, urgent.
- Avem nevoie de apă, urgent! - Cu cine vorbeşti tu?
Scumpo, nu te mai scărpina. Arăţi minunat.
Cât de norocoasă pot să fiu că mi-ai păstrat ochelarii de la liceu?
Păi nu îţi pot lua lentilele de contact până mâine dimineaţă.
Am crezut că-ţi place să vezi.
Uită-te, mamă, arată ca nişte coşuri.
În concluzie... arăt exact la fel cum eram în liceu.
Marni, ştiu, dar sunt doar muşcături de furnici şi o să dispară.
Şi până să-ţi dai seama, totul o să fie bine şi o să trăieşti fericită
până la adânci bătrâneţi.
Fericită până la adânci bătrâneţi e doar în basme, mamă.
Liceul a fost îngrozitor pentru mine. Şi săptămâna asta a fost al fel.
În clipe din astea... pe care şi eu le-am petrecut...
Mereu ai ajuns să trăieşti nişte clipe frumoase şi gata.
Chiar nu sunt într-o dispoziţie bună.
Cine ştie? Într-o zi o să-mi apreciezi înţelepciunea.
Marni...
Să fii mamă este dificil, nu există manual de instrucţiuni.
În fiecare zi te trezeşti şi munceşti pe rupte şi ai grijă să nu-ţi superi copilul.
E multă presiune şi am un simţ profund de responsabilitate.
Dar tot ce fac e pentru a-ţi face ţie şi fratelui tău viaţa mai bună.
De aceea, vreau să ştii că ceea ce sunt pe cale să fac...
E foarte... foarte...
Greşit!
Mamă, ce faci?
Doar ţi-am spus. Nu-mi place să întârzii.
Da! Da! Da!
Bonjour, aloha, konnichi wa. Bună, tuturor.
Bine aţi venit la petrecerea de repetiţie a cinei a lui Joanna.
Will şi Joanna s-au cunoscut pe o plajă.
Şi în vara au început planurile lor de nuntă.
Şi puteţi vedea ce a ieşit.
Trăiască iubirea!
Bucuraţi-vă.
Am ajuns la timp. Mă duc să văd cum este bunica ta.
- Da? - Bine.
- Eşti bine? Bine. - Da.
Marni, iată-te.
Mă îngrijorasem. Fetelor...
Ea e sora lui Will, Marni.
Ea a absolvit la liceul Ridgefield cu noi.
Sigur. Eu îmi amintesc de tine. Am fost la ora de engleză împreună.
Istorie. Cu doamna Sparker.
Dacă-mi aduc aminte bine.
- Voi când o să naşteţi? - Pe 23 august.
Ce coincidenţă stranie, nu?
Nu, ne-am propus asta de când eram în liceu.
- Voi vorbiţi serios? - Nici Joanna nu e departe de noi.
Dar tu, Marni? Ai şi tu un micuţ?
Nu din câte ştiu.
Şi acum aş vreau să le mulţumesc din suflet domnişoarelor mele de onoare.
Vă mulţumesc că staţi alături de mine în weekendul ăsta.
Uitaţi un mic cadou al aprecierii mele.
E atât de drăguţ.
Sper să-ţi placă.
I-am spus mamei tale că Olivia este nu ştie să aleagă cadourile.
- Bunico, devin vreodată lucrurile uşoare? - Ce anume?
Asta.
Viaţa. Totul.
Marni, nu lăsa modul în care te-au tratat fetele alea să te doboare.
Avem experienţele noastre.
Dacă nu erau lucrurile acelea îngrozitoare, nu mai erai cine eşti azi.
Ai dreptate. Ai perfectă dreptate, bunico.
Mă întorc imediat.
- Sushi? - Nu am mai făcut de la liceu.
- Bună, cumnată. - Îmi dai şi mie rimelul?
Uite cum stă treaba, cumnăţică.
M-am săturat de jocul ăsta.
Poţi să termini situaţia asta foarte uşor, prin a-ţi cere scuze.
Dacă-ţi ceri scuze, nu voi spune nimic.
Bine. Scuze.
Atât? Aşa se cere scuze la tine?
Bine. E evident ceea ce ai ales.
Poate că Will ar trebui să afle unele detalii despre tine.
M-aş gândi de două ori înainte de a face
ceva prostesc, dacă aş fi în locul tău, cumnăţică.
Pe cine crezi că o să creadă fratele tău?
Nu, nu m-ai îmi faci asta, din nou.
Nu mai sunt aceeaşi fată pe care ai prostit-o în liceu.
Serios?
Te-ai uitat în oglindă în ultima vreme?
Trebuie să recunosc, prima rudă se duce către Joanna.
E un jucătoare pricepută. Foarte pricepută. Dar sunt recunoscătoare.
Pentru că m-a făcut să-mi dau seama, că noi trebuie să...
să trecem treaba asta la cu totul şi cu totul alt nivel.
Noi? Nu, ea e duşmanca ta.
Nu voi face parte din planul tău malefic.
- Îţi dau 20 de dolari. - S-a făcut.
Poate că Will nu o să mă creadă pe mine,
dar mă îndoiesc că nu o să creadă ce avem noi aici.
Liceul Ridgefield. Capsula Timpului.
Începe să sapi.
Se deschide pe data de: 10.05.2052.
Unde e mama?
- Nu e cam târziu? - A zis că a fost reţinută în oraş, va veni.
După felul în care conduce...
Conduce ca un maniac.
Scumpo, arăţi uimitor.
Stai chiar acolo.
Mamă, arăţi minunat.
Din păcate, rochia mea a fost distrusă.
Şi a trebuit să găsesc o înlocuire într-un timp foarte scurt.
Repede! Să sune cineva la US Weekly şi să afle cui îi stă mai bine.
Aşa-i viaţa. Joanna.
Arăţi... divină.
Bună, porumbeilor.
Îmi pare rău.
- El ce caută aici? - Cine?
Sper că nu vă supăraţi că l-am invitat pe Tim.
Da... păi într-un fel mă deranjează.
E atât de ciudat să vii la evenimente d-astea de unul singur.
Şi tu ai spus că între tine şi Tim nu a fost nimic serios.
Şi am zis că nu o să fie mare scofală.
Ştii ce, ai dreptate.
Ar fi trebuit să întreb. Îmi pare rău.
Mă duc şi îi spun lui Tim să plece.
Şi pe urmă totul o să fie bine. Nu prea îmi pasă.
M-am obişnuit să fiu fată singură.
Marni, nu-i poţi cere să plece. Poate să rămână.
- Nu e chiar aşa mare scofală. - Serios?
Da... mă întorc imediat.
- Mulţumesc. - Nicio problemă.
- Bună. - Bună.
- Să mutăm asta. - Ăla era al meu...
- Periculos. - Astea nu-s cine ştie ce.
Periculos.
- Ascuţit. - Da.
- Ce faci? - Creez o zonă sigură pentru tine.
Pentru mine... Nu trebuie, nu o să mă...
- Sunt în siguranţă, îţi promit. - În siguranţă?
Buza mea, capul meu şi degetul mare de la picior ar spune altceva.
Nu e nimic sigur în jurul tău.
- Te-am lovit de 3 ori? - Trei ori.
Îmi pare rău.
Şi mi-ai lovit degetul mare de la picior, care e partea mea preferată a corpului meu.
- Nu trebuia să-mi spui asta. - Doare să fiu sincer, ştiu.
Foarte tare.
Cred că locul ăsta e rezervat pentru Tim.
Pe tine te cheamă Tim?
- Nu. - Ştii, de vreme ce e o nuntă.
Lumea ar trebui să stea la locurile la care au fost puşi, nu?
- Şi ăsta e locul meu. - Da, scuze..
Mă duc la masa mea.
Bine, mai vorbim.
Apropo, numele meu e Charlie.
Eu nu mă pun pe un loc rezervat. Ar trebui să-ţi asumi responsabilitatea.
- Mă găseşti acolo, dacă ai nevoie de mine. - O să trec pe acolo.
Mulţumesc, Tim.
- Ce este? - Este o umbrelă într-o băutură.
Eu şi Joanna am fost la Cancun, cândva.
Tu ce faci aici de una singură?
Nimic.
Mă gândesc la părinţii mei.
Tot nu-mi vine să cred că nu sunt aici, eu...
Speram ca tatăl meu să mă conducă pe coridorul bisericii.
Ştiu, scumpo.
Şi mie îmi lipseşte.
Te mai deranjează şi altceva?
- Mătuşă Ramona. - Da.
Ai făcut vreodată ceva ce ai fi vrut să nu fi făcut?
Ultimele mele 2 casnicii.
Încep să simt durerea de la tocurile astea.
De ce?
Am făcut o greşeală.
Una foarte mare. Şi nu ştiu ce să fac.
Eşti om, Joanna.
Să faci greşeli face parte din ceea ce facem.
Ceea ce contează, e cum le înfruntăm.
Tot ce ştiu e... că vei face lucrul corect.
Bine?
Sunt foarte mândră de tine. Şi ştiu că şi părinţii tăi sunt.
Da, nu ştiu ce să zic despre asta.
Bon Soir, Buenas Notches, Shalom, Konbanwa.
Bună seara.
Eu sunt Georgia Kenny.
Will, am o mare surpriză pentru tine.
Mâine, tu şi Joanna o să vă căsătoriţi oficial, mai aveţi doar o singură noapte.
Dar în seara asta, Joanna îşi va dedica iubirea ei faţă de tine.
Printr-un cântec.
Bună.
Asta e pentru tine, Will.
Te iubesc din tot sufletul, scumpule.
Mi-am găsit iubirea.
Eşti prea bun, e adevărat.
Cred că glumeşti.
Mi-am găsit fericirea.
Toate astea din cauza ta.
Măcar nu se pricepe să cânte.
Uitaţi de asta.
Nu pot să cred că fratelui meu îi place asta.
Asta nu este prima petrecere pe care o organizez. Ştiu că va fi totul în regulă.
Asta, scumpa mea, ţi-ar putea găsi şi ţie un iubiţel.
Haide, e o petrecere. Distrează-te.
- Bravo! - Te iubesc, Will!
Joanna.
Bine, ştiam că vom avea o nouă fiică.
Dar nu avea nicio idee că e ca o vedetă de rap.
Bravo.
Will, te iubesc.
Mama ta şi cu mine, nu am putea fi mai mândri de tine.
Nu doar că eşti un avocat uimitor.
Eşti pasionat, grijuliu.
Şi cel mai important...
Eşti cinstit.
Să te văd că ai găsit pe cineva cu aceleaşi calităţi,
mă face cel mai fericit om din camera aceasta.
Joanna, tehnic eu îţi sunt cavalerul de onoare.
Să ştii că mâine, cavalerul de onoare
o să stea chiar lângă tine.
Pentru Will şi Joanna.
- Will, trebuie să-ţi spun ceva. - Bine.
Nu am fost complet cinstită...
Ar mai vrea cineva să ţină un discurs?
Eu!
Nu.
Bine.
Joanna, felicitări pentru seara asta uimitoare.
Voiam doar să spun... În seara asta este o ocazie uimitoare.
Este specială din mai multe motive, unul dintre ele este că eu şi Joanna
suntem în cele din urmă la cina de repetiţie împreună.
Bineînţeles, aş fi vrut să fie a noastră, sau ceva.
Asta a fost o glumă.
Dar acum să devenim serioşi.
Joanna...
După multe, multe ore de terapie.
Acum ştiu de ce nu ai apărut în noaptea aceea.
- Voi doi aţi fost logodiţi? - Şi ştiu că e vina mea.
A fost imediat după liceu, eram tânără şi imatură.
Nu-i nimic.
Îmi lipseşti. Joanna.
Îmi lipseşte vocea ta, şi obişnuiai să ţipi la mine cu...
un ton atât de...
Trebuie să-mi schimb numărul de telefon.
- Dacă îţi spuneai te-ai fi îndoit de mine. - De ce nu mi-ai spus asta?
Scuze.
Aş vrea să-ţi dedic un cântec ţie.
E cântecul nostru.
Peste noapte văd...
Cina şi vin...
Petrecerile de sâmbătă seara.
Nu am fost niciodată îndrăgostit, nu am avut timp
să-mi caut o iubită, în întreaga lume.
Şi nu m-am mai simţit la fel...
de când m-ai părăsit.
Am nevoie de cineva să mă ţină-n braţe, Joanna.
Fato, tu eşti singura fată din lume pentru mine.
Tu eşti fantezia mea, raza mea.
Fato, tu eşti singura care contezi pentru mine.
Fantezia mea.
Raza ochilor mei.
Mulţumim, Tim.
Pentru asta...
Acum avem un filmuleţ pentru Joanna da la un invitat surpriză.
Un filmuleţ? Ştiai de asta?
Logodită, Joanna? Cu tipul ăla?
Bine, sunt pregătită.
Bună, eu sunt J.J. Clark. Şi sunt în ultimul an la liceul Ridgefield.
Ar trebui să vă spun vouă, rataţilor, cum a fost viaţa mea în 2002,
ca să vedeţi cât de mult s-au schimbat lucrurile.
Unde a găsit asta?
Vreţi să ştiţi cum e viaţa unei fete de 18 ani la liceu?
Viaţa e... uşoară.
Asta e de la capsulă timpului. Trebuia să se deschidă peste 50 de ani.
Adică, sigur, trebuie să lucrezi ca să fii numărul unu.
Dar liceul nu e ca o sală de operaţii.
E terenul meu de joacă.
Şi în închisoarea asta, eu poruncesc.
Deci, treaba mea este să ţin prizonierii în linie.
Uitaţi, avem unul de faţă, acum.
În liceu, doar cei mai puternici supravieţuiesc.
Cei slabi nu sunt permişi.
Moooooo!
Liceul e o sentinţă de 4 ani.
Nu îţi dau drumul pentru comportamentul bun.
Aşa că luaţi aminte de la mine, e mai bine să fii rău.
La o parte din calea mea!
Will, îmi pare atât de rău.
Eram un copil prostuţ. Ştii că nu mai sunt aşa.
Nu.
Nu cred că mai ştiu pe nimeni bine, Joanna.
Aşa că o să mă duc să mă iau puţin aer.
Aşteaptă, nu!
Will, te rog.
Will.
Tot nu răspunde?
Ce dezordine. Poate ar trebui să ne ducem acasă, poate e acolo.
Haide, Marni. Hai la maşină.
Staţi puţin. Domnişoară, să nu vă uitaţi caseta video aici.
Caseta ta?
Îmi pare rău, voiam că Will să afle adevărul.
Încercam să-l protejez.
Mamă, am încercat să trec cu vederea. Dar pur şi simplu nu am putut.
Mă duc să aduc maşina.
Mă duc să văd dacă dau de Will.
Marni, ce ai făcut?
Vom vorbi despre asta acasă.
Bine.
Doar pleacă, bine?
- Uite.. nu am vrut să... - Tu...
ai mult tupeu în tine, ştii asta?
Scuze, eu am mult tupeu?
Păi tu eşti cea care a venit aici şi s-a prefăcut că şi cum nimic nu s-a întâmplat.
Prefăcându-te că şi cum nici nu ne-am cunoaşte.
Şi pe Tim? Cum de ai ştiut despre asta?
Nu am ştiut că Tim e nebun.
Mă laşi, de asta l-ai invitat.
Dar caseta aceea video?
Asta a fost genială.
Ştii?
Chiar te-am subestimat.
Am crezut că putem să începem din nou de la 0, dar tu nu.
Tu erai aşa de obsedată de ce a fost în trecut, încât nu puteai uita, nu?
Am vrut doar nişte scuze sincere.
- Şi le merit. - Dar asta a fost în liceul...
Tu nu înţelegi!
Ai vreo idee cum m-au afectat pe mine acei ani groaznici?
În fiecare zi după şcoală, mă duceam acasă simţindu-mă groaznic.
Datorită ţie. Nu poţi intra în viaţa cuiva
şi să te prefaci ca şi cum nu s-a întâmplat niciodată.
Acum tu îmi ruinezi viaţa!
Pricepi?
Faptul că eşti aici, acum...
Ar trebui să-mi pară milă de tine?
E nepreţuit.
Scuze, îmi întorci cumva spatele?
Da.
Bine lucrat.
Aşa mamă, aşa fiică, nu?
Poftim?
Fiica ta a stricat cel mai minunat moment din viaţa Joannei.
I-a rupt inima-n două.
Îţi pare familiar?
- Ai văzut filmarea? - Da.
A fost cel mai bun moment la repetiţia de cină.
Ai...
- Nu o să fac asta aici. - De ce cu mine?
Să mergem.
Marni!
Eşti nebună?
Tu ce crezi?
Cred că fratele meu a fost deştept că a plecat, când a plecat.
Pisicuţei îi place să zgârie. Jocul ăsta se joacă în doi.
Mă încălzesc.
Obişnuieşte-te.
Cadouri!
Nu-i aşa că-ţi place asta?
Marni, hai să... nu facem asta.
Nu, nu!
Marni, te rog, nu! Acela e un cadou de nuntă şi a costat o avere.
N-o face.
Marni.
Will nu-ţi va mulţumi pentru că nu l-ai trimis.
O să regreţi asta.
Întotdeauna am vrut să fiu suficient de puternică pentru a-ţi face faţă.
Dar ştii ce am realizat azi?
Nu trebuie să te înfrunt. Nu merită.
Eşti falsă şi mincinoasă.
Familiei mele îi va fi mai bine fără tine.
Lui Will îi va fi mai bine fără tine.
Am terminat-o cu tine. Eşti patetică.
Opriţi-vă!
Ce faci, Joanna?
M-am întors să văd dacă eşti bine.
Am fost îngrijorat de tine.
Dar din câte se pare, pot spune că îţi poţi purta şi singura de grijă, nu?
Nu pot să cred că am crezut asta. Acest fel în care...
tu te comportai atât de bine şi eu sunt atât de prost.
Aproape m-ai făcut să cred cine eşti cu adevărat, ştii?
Dar ştii cine sunt cu adevărat, Will, ştii!
Da, Joanna ştiu cine eşti.
Eşti o bătăuşă. Eşti o mincinoasă.
Eşti...
Taci, Marni! Ştii că şi tu eşti la fel de vinovată?
- Nu, Will... - Nu-mi mai vorbi!
Să faci asta pe la spatele meu. Să orchestrezi chestia asta...
Cum ai putut să-mi faci aşa ceva?
Ce e cu voi două?
Îmi pare rău, Will. Chiar îmi pare.
Nu am vrut să te rănesc.
Am vrut să-ţi spun adevărul în seara asta despre cine eram, jur.
Nu înţelegi, nu-i aşa? Nu înţelegi.
Încă nu înţelegi. Nu-mi pasă cine erai în liceu.
Nu-mi pasă că ai fost logodită, nu-mi pasă de nimic.
Mă enervează faptul că m-ai minţit despre asta.
M-ai minţit!
M-ai minţit.
Cu cine ar trebui să mă căsătoresc mâine? Cine e aia?
Fata cu care am cântat Karaoke pe plajă?
Pentru că îmi plăcea de fata aceea foarte mult.
Sau cu bătăuşa de la liceul Ridgefield?
Aşteaptă, Will, te rog, nu.
Te rog.
Tu m-ai jucat încă de când eram în liceu.
Eu?
Ce s-a întâmplat între noi două? Spune-mi.
Chiar nu-ţi aminteşti?
Îmi amintesc totul.
Nu-ţi aminteşti că eram cele mai bune prietene
şi că pe toată perioada liceului, eu eram într-o competiţie cu tine?
Erai în competiţie cu mine? Nici măcar nu era o competiţie.
Bineînţeles că era. Tu mereu câştigai.
Câştigăm pentru că ei mă votau.
Îţi aminteşti când erai majoretă?
M-ai făcut să vin cu tine la selecţie.
Tu ai intrat în echipă. Eu nu am intrat nici măcar pe uşă.
Haide.. Erai minunată.
Te rog! Şi să nu uităm de Chris.
Ştiai cât de mult îmi doream să intru în formaţie de muzică.
Dar nu, bineînţeles, trebuia să vii şi tu la audiţie.
Întotdeauna am vrut să fiu într-o formaţie, Ramona, mereu.
Te rog, de abia cânţi.
Ai fost regina balului, majoretă...
Muzica trebuia să fie a mea.
Dar tu nu te-ai gândit la mine.
Când erai în liceu, îţi pasă doar de tine.
Ce ar fi trebuit să fac, Ramona?
Să o las mai moale ca să vii şi tu?
Asta-i rău.
Nu mă împinge.
Eşti nebună?
Mi l-ai furat pe Rich Phillips!
Rich Phillips? De la liceu?
Am fost îndrăgostită de el.
- Erai îndrăgostită de el? - Şi tu ai fost la bal cu el.
- M-a invitat, Ramona! - Dar tu erai prietena mea!
Trebuia să-l refuzi!
De atunci am ştiut că nu mai pot conta pe tine.
Mi-am promis că nu o să mai las pe
nimeni să mă facă să mă simt cum mă făceai tu.
Ar trebui să-ţi mulţumesc.
Dacă nu erai tu, nu aş fi muncit atât de mult şi nu aş fi realizat ce am.
Bravo ţie.
Haide.
Te înnebuneşte faptul că am făcut toate astea şi arăt atât de bine.
Ştii ce, Ramona? Sincer.
Sunt mândră de tine. Sunt mândră de ceea ce ai realizat în viaţă.
E uimitor.
Realizarea mea e familia.
Nu sunt invidioasă pe tine. Am o familie care mă iubeşte.
Sunt fericită.
Bun, fericirea nu este totul.
Bine. Am plecat de aici.
Eu am fost invidioasă. Ai avut totul şi erai atât de drăguţă.
Erai deşteaptă. Toată lumea voia să-ţi fie prieteni.
Văzându-te noaptea trecută, cu toată familia ta...
mi-a amintit că a fost un dezastru căsnicia mea.
Şi că Joanna e tot ce am.
Şi nu voiam s-o iei şi pe ea.
Pentru că ştiam că asta se va întâmpla, dacă se căsătoreşte cu fiul tău.
Îmi pare rău, Ramona. Sincer.
Şi ar fi trebuit să-ţi fiu o prietenă mai bună, evident.
Ştiam ce fac.
Am fost aşa de ocupată să fiu Gail Bayer.
Atunci nu eram insensibilă, nu eram conştientă.
Îmi pare rău.
Nu pot să cred că m-am tuns din cauza ta.
- Serios? - Bineînţeles!
Dar se pare că părului meu îi place.
Părul tău era până la umeri.
Sunt atât de fericită.
- Suntem din nou prietene. - Serios?
Nu pot să cred ce mi-am făcut la păr.
Ce se petrece aici?
Sunt foarte dezamăgit de comportamentul vostru din seara asta.
Nu mă prefac că ştiu ceva despre cum merg lucrurile în lumea femeilor.
Să fiu sincer, subiectul ăsta mă derutează pe mine.
Dar uite ce ştiu eu:
La o nuntă familia trebuie să se unească.
Din nu ştiu ce motiv...
Nunta aceasta ne destramă familia.
Will e dispărut.
Ramona o caută pe străzi pe Joanna.
Weekendul ăsta e un dezastru.
Şi mie unul mi-a ajuns.
Voi două nu mai aveţi pic de control.
- Dar... - Tată...
Dar... Nimic.
Sunteţi pedepsite, duceţi-vă în camerele voastre.
Ce este, Cocopuff?
Ce este?
Nu.
Joanna.
N-o face. Nu...
Joanna, pune jos crema de brânză.
Nu merită. Are foarte multe calorii.
Ce mai contează? Doar nu mă mai căsătoresc.
Am fost o persoană atât de îngrozitoare.
Îţi aminteşti de mine? Eu sunt cea care ţi-a distrus repetiţia cinei.
- Eu sunt persoană îngrozitoare. - Încetează, Marni.
Încetează să-ţi mai ceri scuze.
Merit asta. Merit toate cele petrecute.
Stai puţin, Joanna.
Dă-o-ncoace.
Împarte. Aşa e frumos.
Să văd şi eu. Arată delicios.
Aşa. Putem să împărţim. Arată bine.
Am petrecut atâţi de mulţi ani...
Atâţi de mulţi ani, încercând să mă descotorosesc de persoana care eram.
Vreau doar să fiu o persoană de care părinţii mei să fie mândri.
Înţelegi?
Sunt sigură că părinţii tăi ar fi fost foarte mândri de tine.
Ar fi fost mândri de mine, dacă-ţi ceream scuze
în momentul în care ai călcat pe uşa aceea.
Nu am vrut că Will, sau părinţii tăi
să afle cât de îngrozitoare eram pe vremuri.
Îi iubesc pe toţi atât de mult.
Şi a trecut o perioadă destul de lungă
de când nu am mai avut o familie adevărată.
Nu vreau să-i pierd.
M-am panicat.
Tu te-ai panicat?
Eu m-am panicat de tot. Eram... Marni de la liceu.
Nu o să-i pierzi niciodată. Te adoră.
Te potriveşti în familia mea mai bine decât mine.
Asta nu-i adevărat.
Marni, cred că motivul pentru care ei mă iubesc, este...
pentru că le lipseşti cu adevărat.
Marni.
Nu mă aştept să mă ierţi vreodată.
Dar vreau să ştii că
îmi pare foarte rău.
Ai vrea să mai spui asta o dată, dar mai încet sau cumva?
Îmi pare rău, Marni.
Am fost atât de malefică...
când te-am împins pe terenul de baschet. Dumnezeule, pentru tot ce ţi-am făcut.
Chiar îmi...
Îţi datorez nişte scuze.
Mulţumesc, Joanna.
Dumnezeule.
Chiar nu ştiu ce să fac. Will nu vrea să-mi vorbească.
Am stricat lucrurile.
Nu pot trăi fără el, Marni.
Cred...
că totul o să fie bine.
Crede-mă.
Uită de asta.
- Will? - Pleacă!
- Nu, Will! - Pleacă!
Aşteaptă. Vrei să aştepţi puţin, Will!
- Piciorul meu. - Te-ai lovit?
- Ce te doare? - E cel de ieri, e piciorul meu rănit.
Marni, ghici ce?
Te-ai lovit la cel stâng ieri, a fost o încercare bună.
- Will, ascultă-mă. - Marni, nu vreau să te ascult.
Nu vreau să aud nimic din ce ai de spus, bine?
Ai ruinat ceea ce ar fi trebuit să fie cea mai frumoasă zi din viaţa mea.
- Înţelegi asta? - Da.
Şi îmi pare nespus de rău.
Chiar îmi pare rău, Will.
Te rog, încearcă să-mi accepţi scuzele, pentru că...
nici prin gând nu mi-ar fi trecut să te rănesc pe tine vreodată.
Tu mereu ai încercat să mă protejezi şi acum am încercat şi eu.
De fată pe care credeam că era Joanna.
Dar nu mai e fata aceea.
Chiar nu mai e.
E fata care te iubeşte foarte, foarte mult.
Şi la fel o iubeşti şi tu, prostuţule.
Şi asta e tot ce contează.
Chiar îmi pare rău.
Presupun că va trebui să aşteptăm, i-am spus lui Will adevărul.
Ce se mai întâmplă?
Nu! Joanna şi Will se sărută în casa din copac.
De ce te panichezi aşa? E un lucru bun, probabil s-au împăcat.
Ba nu.
Mark a zis să iau casa din copac, aşa că trebuia s-o dezmembrez până diseară.
Unde ai fi vrut mai exact să ascunzi tu casa din copac?
Ideea este că am început să o dezmembrez, dar n-am apucat s-o termin.
Asta nu e bine.
Tinerilor?
Puteţi să veniţi aici puţin? Vrem să vorbim cu voi, e foarte important?
Sigur.
Care-i treaba? - Bună, băieţi.
Ne-am împăcat.
Şi asta e important pentru noi, aşa că coborâm puţin mai încolo, da?
- Aşteptaţi puţin. - Da, o să coborâm peste puţin timp.
O să coborâţi mai devreme decât credeţi.
Cel puţin sunteţi împreună.
- Îmi pare rău, băieţi - Pentru ce îţi pare rău, Marni?
Mama a spus că probabil termitele i-au pus capăt copacului acela, ştii?
Termitele sunt ucigaşi tăcuţi.
- Halley. - Bună, fato.
- Bună, scumpule, care sunt noutăţile? - Vestea bună.
- O să vă vindecaţi. - Asta-i bine.
Vestea proastă e că va trebui să amânăm nuntă.
Îmi pare rău, nimeni nu părăseşte spitalul acesta, azi.
Cu excepţia voastră.
Toată lumea afară, au nevoie de odihnă.
- Asta-i ridicol. - Ordinele doctorului.
- Nu suntem obosiţi. - Haide, toată lumea afară.
Joanna?
Trezirea, somnoroaso.
Rochia mea.
- Ce se petrece? - Ai încredere în mine.
Nu trage cu ochiul.
Vorbesc serios.
- Bine, dar ce se petrece? - Vei descoperi curând.
Acum pot să iau mâna de la ochi?
Bine.
Ştiu că nu este căsătoria de vis pe care ai plănuit-o, dar...
Dar să sperăm că...
Este perfectă.
- Cum arăt? - Arăţi minunată.
- Magnific. - Ei bine, şi tu arăţi magnific.
Ceea ce e bine, pentru că e cineva aici care ar vrea să te vadă.
Rich Phillips.
Ramona, nu te-ai schimbat nici măcar puţin de la liceu.
Ei bine, eu sper că m-am schimbat puţin.
Bun venit acasă.
Eşti pregătită?
Marni, vrei să mă conduci către altar?
Aş fi onorată s-o fac.
Nu pot garanta că nu voi plânge.
Marni, într-una din zilele astea o să dansez la nunta ta.
Nu ştiu, bunico, eu...
Mai întâi trebui să-mi găsesc un iubit.
Eu văd că deja ai unul.
Charlie? Charlie nu e iubitul meu.
Charlie e partenerul meu de dans.
Glumeşti?
Băiatul acela nu-şi poate lua privirea de pe tine.
Dacă nu te bagi tu pe el, o fac eu.
Bine. Mai uşor, leoaico.
Joanna.
Doamnă Sulivan, aş vrea o cunoaşteţi pe bunica lui Will.
Helen?
Bunny?
- Tu... - Staţi, voi două vă cunoaşteţi?
Helen!
Arăţi bine. De la cine te-ai îmbrăcat? Magazinul "Marea Depresie"?
Arăţi bine, Helen.
Îmi pare rău că nu am participat la înmormântarea ta de anul trecut.
Doamnele dansează?
Da, mi-ar plăcea.
Asta nu s-a terminat.
Bunny.
Nu mă aştepta, soro.
Traducerea şi adaptarea: Al_Mic. Subtitrări-noi Team.
www.subtitrari-noi.ro
Numele meu este Marni Willson.
Şi vreau să le dedic această melodie
fratelui meu şi cumnăţei mele.
Au venit tocmai de la Stardsbug.
Vi-i prezint pe Dary Hall şi John Oates.
Prietenii mei se întreabă de ce te chem tot timpul
Ce pot spune
Nu simt nevoia să le împărtăşesc asemenea secrete
Poate o să crezi că am nevoie de ajutor
Nu, pentru că ştiu că am dreptate
Îmi e mai bine dacă nu le ascult sfaturile prietenilor
Când ei insistă să-mi cunoască fericirea
Le spun asta:
Când ei vor să ştie care este motivul
Zâmbesc când te mint şi îţi spun care este
Pentru că vreau doar sărutul tău
Unul dintre cele mai bune lucruri din viaţă
Viaţă
Pentru că vreau doar sărutul tău
Pentru că nu pot rezista sărutului tău
Pentru că doar sărutul tău îmi lipseşte
Când aprind lumina
Înnebunesc întrebându-mă ce e cu adevărat de văzut
Noaptea ţi-a ocupat pur şi simplu timpul Pentru că înseamnă mai mult pentru mine
Uneori uit ce fac
Dar nu uit ce vreau
Ce vreau
Regret ce ţi-am făcut
Nu aş putea trăi
Dar dacă insişti să-mi cunoşti fericirea
Îţi voi spune asta:
Dacă vrei să ştii care e motivul meu
Zâmbesc când te mint şi îţi spun care este
Pentru că vreau doar sărutul tău
Unul dintre cele mai bune lucruri din viaţă Viaţă
Pentru că vreau doar sărutul tău
Pentru că sărutul tău Pentru că nu pot rezista sărutului tău
Pentru că doar sărutul tău îmi lipseşte
Când aprind lumina
Nu uita că vreau doar sărutul tău
Pentru că sărutul tău Pentru că sărutul tău e al meu
Pentru că vreau doar sărutul tău
Unul dintre cele mai bune lucruri din viaţă
Din viaţa mea
Pentru că vreau doar sărutul tău
Pentru că sărutul tău Pentru că nu pot rezista sărutului tău
Pentru că doar sărutul tău îmi lipseşte
Când aprind lumina
În timpul nopţii, scumpo
Pentru că vreau doar sărutul tău
Pentru că sărutul tău e al meu în noaptea aceasta.
Pentru că vreau doar sărutul tău
Când aprind lumina
Pentru că vreau doar sărutul tău
Pentru că sărutul tău
Pentru că nu pot rezista sărutului tău
Pentru că vreau doar sărutul tău
Unul dintre cele mai bune lucruri din viaţă
Traducerea şi adaptarea: Al_Mic. Subtitrări-noi Team.
www.subtitrari-noi.ro