Sezonul 1, Episodul 1
Subtitrare: Subtitrari-Noi Team
Bună, Steve. Îmi pare bine să te văd.
Scuze că am întârziat.
Sunt în Shanghai de câteva luni.
- Sunt cam îngropat, - Sigur că eşti ocupat.
N-o spun ca să te necăjesc.
Doar că ceasul ticăie.
Asta va ruina confirmarea ceneralului,
Poate, dar luând în considerare
că e propunerea preşedintelui ca secretar al apărării,
cred că poporul american are dreptul să ştie.
Ai adus documentul, Steve?
Ai stick-ul?
Lovit în plin.
M-am luat cu altele.
Scuze. A rămas la consulat.
Nu-i nimic, te duc eu acolo.
O, nu. Chiar e în regulă.
Pot să mă duc să-l iau
Şi să mă dai în vileag?
Uite, Steve, am înţeles. Ştiu că asta e de speriat.
E mult mai uşor să nu faci nimic, indiferent de cum se scrie povestea.
Putem s-o târâim aşa cu zilele
cât timp îţi faci curaj să faci ce e corect,
sau poţi să-mi dai stick-ul
din buzunarul tău şi să-ţi continui viaţa.
Ai făcut ce e corect, Steve.
Mulţumesc.
Redacţia ziarului Vanguard, New York
Da, e bine. Citeşte din nou.
Nu, al doilea grafic rămâne unde e.
Introdu linia aia la sfârşit. Citeşte din nou.
Da, aşa e bine. Îmi place cum a ieşit.
Eileen, ai o clipă liberă?
- Nu, sunt la limită. - Ştiu, dar e vorba de sursa ta.
Tot nu. Tot la limită cu timpul.
Ne mai trebuie cineva de calibru sau din culise
ca să verificăm o informaţie.
Nu trebuie. Sursa mea e bună.
Rushmi şi avocaţii au decis.
Eileen, aici suntem expuşi.
E din sursă unică.
Cred că faci o greşeală.
Ştiu, dar greşeşti şi mai intri şi în panică.
Fac asta de când tu mânjeai pereţii
cu mancare de sugari, iar acum
sunt la 23 de minute distanţă să public o poveste
la care am investigat timp de cinci luni.
aşa că, ia-ţi de aici abordarea sârguincioasă
şi pleacă naibii de la biroul meu.
Mersi?
Articolul este citit. 15 mii de adrese unice la 10 minute.
Avem solicitări pentru emisiunea TV "Dimineaţa cu Joe"
"Show-ul de azi", "GMA," şi la Fox.
Dar ceva de la general?
Încă nu.
Idioţii sunt deja la poartă.
Cei mai mulţi nici n-au citit articolul.
Îmi place social media.
Nu-i băga în asta
Prea târziu.
Eileen, du-te acasă.
Odihneşte-te.
Lasă-ne pe noi să monitorizăm.
Noapte bună, Rushmi.
O, Eileen...
ai făcut o treabă foarte bună.
În cinstea camaradei Fitzgerald, care poate acum să pună Armata SUA
pe lista ei excesiv de lungă a inamicilor.
- Aşa e! - Aşa să fie.
E un bădăran. Nu-mi plac bădăranii.
Mai mult de atât, s-a retras.
Odată general de cinci stele...
...tot timpul general de cinci stele.
Şi în curând secretarul Apărării.
Nu mai e cazul, din sursele mele.
Chiar aşa?
Da. Ochiul tigrului.
L-ai apucat bine, Eileen.
E timpul să ne spui şi nouă. Suntem prieteni, nu?
Chiar suntem?
- Nu. - Ba da.
Pentru prietenii mei,
fie să rămâneţi mereu cu un articol în urma mea.
Orice pentru tine.
De ce? Mai am 10 minute. "Dimineaţa cu Joe" e după ora 6:00.
Am anulat-o. Avem o problemă
Trebuie să vii.
Ce problemă?
Echipa generalului vrea să dea de sursa ta.
Normal că vor. Cine-i în echipă?
Baxter. Management de Criză.
E speriat. Care e poziţia lui?
Ei spun că documentele au fost fabricate.
Nu se poate. N-are cum.
Lasă-mă să vin să-mi apăr articolul.
Mai întâi să ajungem la capătul poveştii.
Nu te implica în social media, şi ne vedem la birou.
Ceva de la sursa ta?
Tace mâlc şi a dispărut.
Consulatul spune că şi-a luat liber.
Uite, generalul este dintre băieţii răi, ştim asta.
Dar dacă documentele sunt fabricate, s-o dovedească ei.
Baxter ameninţă cu proces.
Blufează. Se dă mare.
- Nu e nevoie de asta. - Eileen.
Astea-s mesajele transmise de tine aseară, da?
Da, şi le menţin. De ce?
Sunt folosite pentru o poveste despre comportamentul tău.
Al meu?
Au ieşit la suprafaţă plângeri despre cum îţi tratezi echipa.
Că eşti abuzivă, mai ales cu femeile.
Poftim?
Incluzând-o pe cea de ieri.
Shailey Granger de la cercetare.
Te-a întrebat de sursa ta?
Cu 5 minute înainte de publicare.
Am vrut să arunc cu perforatorul în ea.
Staţi aşa. A supralicitat. N-o să dau cu barda.
Aici e agenţie de ştiri, nu grădiniţă.
Numai aşa înveţi. Aşa am învăţat eu.
Narativul ăsta prinde.
A început cu una mică în The Daily Beast
şi acum au preluat-o şi The Times şi Fox News.
Încearcă să mă anihileze?
Înrâi şi întâi, dăm înapoi cu articolul.
Postăm o notă editorială în care spunem
că tratăm aceste alegaţii foarte în serios şi vom reveni.
Nicidecum.
Generalul îşi foloseşte puterea şi relaţiile
ca să vândă arme la oameni răi
şi astfel au murit oameni nevinovaţi. Acesta e adevărul.
Eileen,nu avem de ales.
Ba avem. Putem alege să nu retragem articolul.
Putem alege să luptăm şi să nu ne mai purtăm
ca nişte laşi timizi, mai interesaţi să se mănânce pe ei
decât să prezinte ştirile.
Vom relua articolul.
Dacă faci asta, Rushmi, eu plec.
Şi jur că nu mă mai întorc.
Patru luni mai târziu.
De atât aveam nevoie. Mersi.
Bună, Jefferson.
E aici cineva pe nume Stanley Cornik.
Pe hol?
Bună, Fitzgerald.
Stanley.
Ai părul mai scurt.
Nu ne-am văzut de 17 ani. Ce cauţi aici?
Nu mi-ai răspuns la apeluri şi m-am gândit să trec pe la tine.
Să treci pe aici? Din Alaska?
Vrei nişte apă?
Nu, mulţumesc.
Frumos, locul.
La ce lucrezi?
Poţi să cumperi cartea.
Chiar vrei să faci asta?
Trebuie. Am avut şi am dreptate.
Generalul era rău, dar la fel era şi sursa ta.
Ai zburat 3 mii de mile doar ca să-mi spui asta?
Sau ca să-ţi ceri scuze că m-ai tras pe sfoară
cu articolul meu de acum 17 ani?
Ambele. S-au făcut greşeli.
De ce ai venit aici, Stanley?
- Să-ţi ofer un job. - Iisuse!
Contract pe un an. Prevederi generale. Fără obligaţii.
- Nu-s atât de disperată. - Nu eşti?
Când ai ieşit ultima dată din acest apartament?
Scriu la cartea mea.
Şi după aceea?
Nu ştiu, dar nu merg în Alaska.
Nici vorbă. E de liga a a treia.
Mi-am plătit cotizaţia,
Termin cartea şi ies din joc.
Termină, Fitzgerald. Te-ai născut reporter.
Eşti dintre cei mai buni.
Chiar aşa?
Poate nu citeşti ştirile, Stanley.
Se spune că-s lipsită de talent,
şi orbită de propria-mi ambiţie.
şi misogină bădărană până în măduva oaselor.
Ce ironie, nu?
Mi-am construit întreaga carieră luptându-mă
cu o şleahtă de "buni băieţi" misogini
ca să fiu azvârlită că am fost eu însămi misogină.
Aşa că, GATA! Am terminat-o cu asta!
Ai putea să pleci acum
ca să mă pot întoarce la treaba mea.
Desigur.
Dar ca să merite,
ne trebuie articole bune şi în ligile inferioare.
Nu ştii vreun restaurant italienesc pe aici?
Tocmai se năştea al doilea nostru copil
când au venit cei de la The Daily Alaskan.
Mi s-a părut normal să merg acasă.
Dar tu? Nu te-ai căsătorit?
Am încercat un an. Era foto-jurnalist.
Mai mult ne iubeam meseria decât unul pe celălalt.
Era un băiat bun.
Prieteni încă?
Da, până când a murit în Afghanistan.
Îmi pare rău.
Sigur nu ţi-e foame?
Sunt bine aşa.
Chiar aşa e?
Deci tu eşti acum şeful cel mare.
- E tot ce ţi-ai dorit? - Da, este
Cu o precizare: personalul mi s-a redus de la 100 la 25 de oameni,
care acoperă un stat de două ori şi jumătate cât Texasul.
Facem treabă bună, dar ne scapă prea multe lucruri.
Cu un singur reporter, Stanley. nu se pot rezolva problemele.
Tu aduci poveşti grele, Eileen.
Dacă faci asta pentru noi, rămânem relevanţi, în viaţă.
Numele ei este Gloria Nanmac.
A locuit în Meade, din regiunea administrativă Arctic Nord-Vest.
A dispărut acum doi ani, după o petrecere.
Trei luni mai târziu, doi vânători i-au găsit cadavrul.
Poliţia a exclus înscenarea. Mama nu e de acord.
E o poveste despre o femeie moartă în Alaska.
Pune pe unul de la investigaţii criminale să caute. N-ai nevoie de mine.
Nu e doar o poveste despre o femeie moartă în Alaska.
E dintre indigeni.
Aşa sunt ei.
E o poveste despre cum
criza Persoanelor Indigene Dispărute şi Ucise
este larg ignorată.
E o poveste importantă şi începe cu Gloria Nanmac.
Eşti treaz?
Da, merg după ora din Alaska.
M-am uitat pe site-ul tău. Ai tăi au scris un singur articol
şi puţin de urmare legat de moartea Gloriei?
A trebuit să trecem peste asta.
Poliţia nu a cooperat.
N-am obţinut raportul poliţiei.
Nici după doi ani? De ce?
Au stabilit că n-a fost înscenare,
înseamnă că au închis cazul.
De ce mai ţin raportul la secret?
Bună întrebare.
Cum aţi obţinut certificatul de deces?
- De la familie? - Da, de la mamă.
Mi se pare mie sau asta arată
că te apuci de săpat în povestea asta?
Nu pot să merg în Alaska, Stanley.
E ridicol.
Eileen, această poveste poate modifica discursul naţional.
Şi mă poate repune asupra generalului.
Pentru mine contează.
Green este secretarul Apărării şi n-ar trebui.
De acord.
Poţi lucra la cartea ta şi în Anchorage.
Eu, ...
nu ştiu dacă sunt pregătită.
Am o mare bănuială că eşti.
Tu poţi fi rănită sau plictisită, Eileen,
dar nu terminată.
Cred că ştii asta.
Noapte bună.
Scuze.
Rămâneţi pe locuri, vă rugăm.
Lumina pentru centură e aprinsă.
Rămâneţi aşezaţi, vă rugăm.
Lasă-mă să trec, doamnă.
D-nă, mergeţi la locul dvs..
Doamnă!
Ce e cu aerul?
Întoarceţi-vă la loc! Doamnă!
Sunteţi bine?
Ce s-a întâmplat?
Aţi leşinat.
Dormiţi de două ore.
Semnele vitale sunt bune,
dar trebuie să beţi multe lichide.
Sunteţi medic?
Nu.
Sunt un ajutor sătesc pe sănătate. Un fel de tehnician de urgenţă.
Eu sunt Melinda.
Eileen.
Vi s-a mai întâmplat asta?
Nu. Niciodată.
Mă simt ca la atac de cord.
Sigur n-a fost atac de cord.
Şi totuşi ce a fost?
Poate un atac de panică.
Aţi fost sub stres puternic?
Nu.
Sindromul de atac de panică - Ajutor medical online
Bună, d-na Fitzgerald?
Eu sunt Gabriel Tovar. Bine aţi venit în Alaska.
- Mulţumesc. - Asta e tot ce aveţi?
Da. Atât.
Până şi eu îmi iau mai multe când merg la Juneau.
Ok. Putem merge, da?
Da, desigur, scuze. Să mergem.
Cum a fost zborul? Probleme?
Nu. Fără probleme.
Trebuie să vă spun că sunt un mare fan al dvs.
E motivant şi inspiraţional să vă întâlnesc şi să conduc.
Îmi pare rău de ce s-a întâmplat,
ştiţi, cu povestea aceea...
despre general.
Îmi place hotelul.
Mereu mi-am dorit să stau aici.
Îndrăzniţi să visaţi.
Mereu e aşa de gol oraşul?
Eşti obişnuită cu forfota din New York.
Cu oameni, da.
Au un restaurant bun la mansardă,
o spa minunată, magazin de cadouri, galerie de artă.
Vorbesc prea mult?
- Eşti la limită. - Înţeleg complet.
E în regulă, Gabriel.
Bine. Am un cadou mic.
O mască de dormit.
Mulţumesc, dar nu folosesc.
Cei veniţi de mai jos de paralela 48 au probleme cu somnul.
Soarele nu apune mai devreme de 11 noaptea.
Ar trebui să o iei.
- Ne vedem dimineaţă. - Abia aştept.
Alo?
Bună. Pot vorbi cu Sylvie Nanmac?
- Nu-i aici. - Se întoarce repede?
E în centru în Anchorage, în vizită la doctor.
Sper că este sănătoasă. Sunteţi soţul?
Nu. Eu doar am grijă de pisică.
Aha. Aveţi cumva numărul ei de mobil?
Am încercat să sun pe numărul avut, dar fără succes.
Cine e la telefon?
Numele meu e Eileen Fitzgerald.
Lucrez pentru
"The Daily Alaskan",
şi fac un reportaj despre moartea fiicei ei, Gloria.
Alo?
Cam târzie ora să sunaţi.
E ora 22:30.
Îmi cer scuze. Chiar atât e?
Nu mi-am dat seama. E multă lumină afară.
- La revedere. - Stai!
Alo?
- Bună dimineaţa. - Bună, Gabriel.
Sunt jos.
Vin acum.
Cafeaua ta. Ziarul de azi.
Am ajuns.
Ce-i asta?
Redacţia.
E un mol înşirat.
Şi holul cel mare cu două coloane albe?
A, era la clădirea veche.
Ne-am mutat acum trei ani. Restrângere.
Bună, Janice. Ea e Eileen Fitzgerald.
Începe de azi. Am un card de acces pentru ea.
E foarte timidă.
Aici se întâmplă toate.
Văd.
Cafeaua şi ceaiul sunt aici,
dar chiar în faţă, există şi o cafenea auto
care e mult mai bună.
Am lucrat acolo.
Aşa am început să lucrez aici.
Aici e biroul tău.
Ţi-am pus suporturi şi nişte pixuri.
De ce e atâta linişte?
- Este? - Da.
Chiar extremă.
Ca de moarte.
În fine.
Acolo se întâlnesc editorii.
Se pare că au şi început.
Consiliul Local ia în considerare să solicite barurilor
să închidă mai devreme, din ...
Bună, scuze.
Scuze de întârziere.
Gaşcă, ea e Eileen Fitzgerald.
Eileen, asta e legiunea muşchetară editorială.
Facem prezentările pe parcurs, Bob.
Mulţumesc, Stanley. Bob Young, senior reporter.
Editor de ştiri, ţin locul lui Mary Debnick
aflată în concediu de maternitate.
Unde rămăsesem?
A, da, barurile se închid mai devreme
din cauza creşterii violenţei stradale
şi a neimplicării poliţiei armate din Muldoon.
Suspectul era bărbat, 20 de ani, alb şi complet dezbrăcat
Pretindea că a fost evacuat abuziv.
A fost trecut în custodia poliţiei.
Reporter - Yuna Park.
- Închiria? - Nu ştim.
Poliţia Anchorage a refuzat să ne dea un număr.
- Deci fără raport de la poliţie? - Fără.
E o investigaţie deschisă.
Au intrat în apartament?
Da, presupun că da. De ce?
Dacă au intrat în apartamentul unui cetăţean,
nu trebuiau să ne spună numărul apartamentului?
Până acum ne-au furnizat numai numărul blocului.
Aţi verificat în procesele verbale?
Refuză să ni le furnizeze.
Sunt documente publice. Nu au de ales.
Avem o relaţie încordată cu Poliţia Anchorage.
Nu prioritizează solicitările noastre.
Daţi-i în judecată.
Avocatul nostru nu e atât de eficient cum am vrea.
E fricos sau nu-i bun de nimic?
Charlie este un avocat foarte bun şi apreciat.
E bine pentru Charlie, dar nouă nu ne trebuie cei plăcuţi,
ne trebuie un ticălos care obţine datele.
Nu credem că trebuie să fim ticăloşi ca să ne facem treaba.
Poate că nu, dar cred că tot bunul de Charlie
n-a obţinut raportul poliţiei
nici în cazul morţii Gloriei Nanmac.
- Cine? - Eileen!
Reporterii au nevoie de sprijin ca să-şi facă treaba, Stanley.
Vorbim după şedinţă.
- Asta e ... - Am zis după.
Bob, cu ştirea asta închidem, nu?
Bună, Pete, sunt Eileen Fitzgerald.
Da, a fost o şedinţă. O, ce bine.
Vreau să mă ajuţi să aflu ceva ...
Scuze, am văzut un gândac.
Da, vreau să mă ajuţi
să obţin nişte date ale poliţiei din Anchorage.
Alaska.
E o poveste lungă. Mă poţi ajuta?
Mersi, îţi trimit detaliile.
Dar dacă întreabă cineva de un nume,
le zici că e Bob Young, editor de ştiri suplinitor.
Trebuie să plec. Mersi, Pete.
Eileen? Eu sunt Claire Muncy.
- Sunt reporter aici. - A, da.
Am citit articolul tău despre naţionalistul alb, patron de magazin de delicatese.
Grozav articol. Ce mai individ.
Mersi, da, un învingător.
Trebuie să ajung la tribunal.
Am vrut să-ţi urez bun venit.
- Te ocupi şi de tribunale? - Toţi ne ocupăm de toate.
Agenţie mică.
Era un copil pe sub biroul meu.
Zachary. E al lui Austin.
Nu muşcă. Doar să nu te atingi de iPad-ul lui.
- Austin Teague. - Bună. Mersi.
Of, Claire.
Încerc să dau de femeia aceea din Meade.
E aici în vizită la doctor.
Ştii cumva de unde să încep?
- Indigenă din Alaska? - Ea e.
La Centrul de Sănătate şi Spital pentru Nativii din Alaska.
Satele nu au spitale, nici măcar clinici.
Dacă eşti nativ din Alaska, acolo te duci.
E destul de impresionant.
Scuze.
Nu te-am văzut stând în spatele meu.
Am vrut să mă prezint.
Acum sau mai târziu? Că trebuie să plec.
Acum. Yuna Park. Sunt reporter.
A, da. Eşti cea cu poliţia în aşteptare
- cu tipul dezbrăcat... - Muldoon.
Între noi fie vorba, o să-ţi fac rost de procesele verbale.
Procesele verbale?
Da, registrul dispeceratului.
Ştiu ce sunt, dar poliţia nu ni le dă.
Da, am auzit. Eu le voi obţine.
Ne vor spune în ce apartament locuia Dl. Dezbrăcatu.
M-aşteaptă şoferul.
Ce loc mare!
Vrei să vin cu tine?
- Mă descurc eu. Mersi. - Aştept aici.
Atenţie, tot personalul medical disponibil,
să se prezinte la consiliu.
Atenţie, tot personalul medical disponibil,
Am venit s-o văd pe Sylvie Nanmac.
Numele, vă rog?
Eileen Fitzgerald.
Temperaturi în scădere de la 59 de grade după amiaza.
Doamna Nanmac?
Eşti reporterul care mi-a lăsat mesaje pe mobil.
Aşa e. Vreau să vorbim despre Gloria.
Dacă aş fi vrut să vorbim, te sunam eu înapoi.
D-nă Nanmac, vreau doar să ajut.
E prea târziu pentru asta.
Ziarul tău a scris doar două articole mici despre Gloria.
Două.
Au spus că se droga, că a fost arestată.
Au făcut-o pe ea criminală, nu victimă.
Înţeleg ce simţiţi ...
N-aveţi idee de cum mă simt eu!
Prin ce am trecut!
Cum ai putea?
Să nu mai reveniţi.
D-nă Nanmac.
Doamnă, vreţi să mă urmaţi?
Felicitări. Eşti aici de doar 24 de ore
şi deja eşti gonită din unul dintre marile noastre spitale.
Ptiu pentru mine.
Mă duc din nou.
- Nu va vorbi cu tine. - De ce?
E supărată de modul cum am relatat.
E nu o învinovăţesc, tu eşti acela.
Va fi şi mai refractară să vorbească
când va afla că nu cunoşti locul.
Decât dacă te trimit cu un alt reporter.
- Niciodată. - Ar fi de ajutor.
Nu-mi pasă. Lucrez singură.
- M-aţi chemat? - Intră, Roz.
Fă cunoştinţă cu Eileen Fitzgerald.
- Bună. - Bună.
Rosalind Friendly.
Roz, vreau să lucrezi cu Eileen la un articol.
Stanley.
Sunt la mijlocul articolului despre grupul de lucru al guvernatorului.
Le poţi face pe amândouă.
Puteai să-mi spui înainte.
- Şi mie la fel. - Cinstit.
Scuze amândurora.
Aşa vreau să faceţi.
Doar dacă vreuna se retrage.
Care e povestea?
Caz vechi in Meade.
O femeie moartă pe nume Gloria Nanmac.
Încă o "Dispărută şi Ucisă".
- De ce? - Cum, de ce?
Da, chiar dacă aflăm ce s-a întâmplat,
Nimeni n-o să facă nimic.
Nici poliţia, nici tribunalele, nici politicienii.
O să scriem şi despre asta.
Chiar aşa? Mergi până la capăt?
Da.
Moartea ei este evident o parte a tiparului.
Trebuie să dovedim şi să arătăm cine e de vină.
Minunat. De ce nu îmi dai mie întreaga poveste?
Mai întâi, e povestea mea.
Ştii măcar ceva despre Alaska?
De asta se numeşte investigaţie jurnalistică.
De asta eşti aici? Să ne înveţi jurnalismul?
- Tot timpul e aşa? - Da.
Roz, ai vrut consiliul local, l-ai primit.
Asta era înainte să ştiu că a scrie bine povestea era o optiune.
Bine, dar Eileen este acum aici,
şi vreau să lucraţi împreună, da?
Bine.
În 20 de minute am de luat un interviu în centru.
- Pot să plec? - Da.
Nu sunt aici ca mentor, Stanley.
- Dar antrenor de echipă? - Nu.
Mai ales cu o generalistă sau ce-o fi ea.
Joacă tare până le sunt rănite sentimentele şi apoi
Te anihilează.
Da. Asta. Şi doare.
Ştiu că eşti obişnuită să lucrezi singură,
dar aici facem lucrurile altfel.
Suntem nevoiţi.
Poate nu strică să încerci ceva nou.
Cum ar fi să mă mut în Alaska?
Poftim.
Una e a mea?
Ar putea fi, dacă-mi spui ce crezi de noul puşti.
- Îmi iau singură. - Haide, Claire.
Ştiu că ai o părere despre ea.
Nu sunt plătită pentru opinii.
Ceea ce ridică întrebarea cu cât o plăteşte Stanley,
şi unde a găsit bani?
Fără alte întrebări.
O ultimă întrebare, senatoareo.
Crezi că va supravieţui iernii?
Nu pare să renunţe uşor.
E noaptea în care a dispărut.
Cine eşti tu, Toby Crenshaw?
Hei, ăăă...
- Austin. - Austin da.
Ai un cont de Nexus?
Am de căutat câteva nume.
Nu avem Nexus.
Am fost excluşi că am partajat conturile.
- Bun venit la timpuri grele. - Impresionant.
Dar imprimantă avem?
Asta da. Poate chiar funcţională.
Întreabă-l pe Gabriel. Te va îndruma el.
Mersi.
Bravo, Pete.
Yuna, procesele verbale sunt disponibile.
Cum aşa?
Cunosc un tip.
Mulţumesc.
- Gabriel? - Da?
Am auzit că tu faci lucrurile să meargă.
Absolut.
Vrei ceva anume să se întâmple?
Da. Chiar mai multe lucruri.
- De la presă? - De la The Daily Alaskan.
Aceste jurnale nu sunt disponibile pentru presă.
Eu cred că da. Puteţi verifica?
Asta e treaba cu avocatul din New York.
Aşa e.
Aşteptaţi puţin.
Bob Young.
O, bună d-le căpitan.
Cărui fapt îi datorez onoarea?
Nu ştiu despre ce vorbeşti.
Jordan Teller. De unde ştiu ...
Acel Jordan Teller?
Yuna?
Ai obţinut jurnalele din cazul Muldoon?
- Da. - Cum ai făcut?
Am mers la poliţie.
Iar ei ţi le-au dat?
Cred că Eileen a vorbit cu un prieten avocat.
- Bob, n-o să-ţi vină să crezi. - Ştiam eu.
Ai făcut tu presiuni cu un avocat din New York
la Poliţia Anchorage ca să ne dea jurnalele CAD?
Da, dar cred că ştiai deja.
Nu aşa facem lucrurile aici.
Poate ar trebui. A funcţionat.
Pui în pericol relaţii importante
de care depindem pentru informaţii valoroase.
Nu merge cu rugatul pentru ponturi, Bob.
Dacă faci asta, poliţia te domină.
Stai departe de reporterii mei.
M-ai dat pe goarnă?
- Nu, n-aş face asta. - Glumesc.
Ai aflat numărul apartamentului?
Da.
Şi m-am uitat în baza de date a proprietarilor.
Apartamentul este deţinut de un SRL numit ClubHouse,
controlat de Jordan Teller.
Uau! Teller?
- Îl ştii? - O, da.
E directorul executiv de la Fondul de Investiţii Alaska.
Petrol?
Porcuşorul bancar de 64 de miliarde al Alaskăi.
Plăteşte un cec pe an la fiecare locuitor.
E una din cele mai mari afaceri bugetare din stat.
Ce face el cu un mic apartament din Muldoon?
Fără să-l mai menţionez pe pistolarul dezbrăcat de acolo.
Ar trebui să mergi la închisoare să vorbeşti cu dl. Dezbrăcatu.
Am încercat. Am completat o cerere la biroul de informaţii.
Au spus că durează două săptămâni.
Mergi din nou. Spune-le că sunteţi prieteni.
- Dar nu e adevărat. - Încă.
Puteţi deveni buni prieteni.
Nu poţi să ştii.
Eu am o sursă
în conducerea Fondului de Investiţii Alaska.
Pot vorbi cu el, să văd ce mai e nou.
- Mersi. - Sunteţi buni împreună.
- Cum adică? - Cine?
Faceţi echipă bună.
- Mă duc să sun. - Da.
Ca lumea. Mersi.
Alo, d-le Lewis.
Nu te cunosc.
Numele meu e Yuna Park. Sunt de la The Daily Alaskan.
Vreau să vorbim despre ce s-a întâmplat în Muldoon.
Nu pot.
De ce?
Pentru că vreau să ies de aici.
Ţi-a zis cineva să nu vorbeşti?
E vorba de Jordan Teller?
D-le Lewis, vreau doar să aflu versiunea dvs. a poveştii.
Nu pare corect să fiţi închis aici.
Nici nu e.
N-am mai fost la închisoare.
E nasol.
Aşa şi pare.
Ne dădeam întâlnire.
A cumpărat apartamentul pentru mine.
Pentru noi.
Cine? Dl. Teller?
Jordan, da.
Apoi a avut nişte probleme financiare sau ceva,
şi l-a vândut fără să-mi spună.
Şi ce s-a întâmplat?
A venit poliţia şi au încercat să mă evacueze.
A fost umilitor.
Aveau o legătură amoroasă?
Asta ne-a spus dl. Lewis.
A spus că Teller a cumpărat apartamentul
dar a început să aibă probleme financiare,
şi l-a vândut.
Dl. Lewis n-a vrut să plece.
Şi s-a dezbrăcat gol puşcă şi a început să fluture o armă?
Cam aşa ceva.
Iar sursa mea de la fond a spus
că Teller are un audit intern.
Folosire necorespunzătoare a fondurilor.
A folosit banii fondului pentru a-şi cumpăra culcuşul dragostei?
Îmi place întorsătura cu culcuşul, că pare plauzibilă.
Bine.
Mergi la Teller să comenteze.
- Îi spun şi lui Stanley. - Am înţeles. Mersi.
Hei, ai văzut-o pe Eileen?
Da, e în sala ta de lupte.
I-am mai dat o hartă.
Sala noastră de lupte?
Da, aşa a numit-o ea.
Cum te descurci cu asta?
Editorul de noapte nu o foloseşte.
Pare că nu-i plac ferestrele.
Ai observat asta într-o singură zi?
Merită să ţipi tare.
Aceştia sunt prietenii din Meade ai Gloriei.
Mă interesează în special acesta, Toby Crenshaw.
El a invitat-o la petrecerea din noaptea în care a dispărut.
Postările lui sugerează că erau apropiaţi
şi ea era într-o stare proastă.
Am periat-o bine şi pe ea şi urmele.
Cum aşa?
Păi, ea se chinuia
cu drogurile şi alcoolul, două delicte.
Da, am scris despre asta. Care e ideea?
Poate s-a dus la petrecere, lucrurile au mers prost,
ea a vrut să fie singură şi i-a driblat.
Cadavrul n-a fost găsit în tundră?
Ba da. Aici.
iar petrecerea a fost aici în oraş.
Iarna, tundra este îngheţată .
Poţi ajunge acolo pe jos sau cu un ski-jet.
Nu are logică să meargă atâta drum
în frigul nopţii.
Era supărată, poate nu voia să se întoarcă.
Crezi că s-a sinucis?
Au trecut doi ani şi nimeni n-a venit
cu vreo informaţie care să indice o înscenare.
Am citit azi că rata sinuciderilor la sate
e de cinci ori mai mare decât media naţională.
Ştiu. Am crescut într-un sat.
Mai ştiu că sinuciderea este folosită ca o scuză
ca să nu se investigheze crimele asupra femeilor indigene.
Nu o folosesc drept scuză. Urmăresc faptele.
Atunci nu poţi ignora faptul că dacă era albă şi blondă,
am fi presupus că a fost ucisă
iar chipul i-ar fi fost dat peste tot la CNN.
Dar nu poţi ignora faptul că adevărul
poate nu se potriveşte narativului preferat.
În regulă.
Doar atât, în regulă?
Hei, ştiu că poţi avea un resentiment, că Stanley m-a însărcinat pe mine.
Resentiment că nu a venit la mine mai întâi.
Dar rămâne faptul că sunt aici,
şi o să fac totul să aflu toată povestea.
Adică noi.
Noapte bună.
Biroul de ştiri.
sunteţi Eileen Fitzgerald fostă ziaristă la The Vanguard?
Cine întreabă?
Un cetăţean preocupat.
Care e procuparea, cetăţene?
Tu.
Alaska nu are nevoie de încă un reporter corupt care varsă minciuni.
Mergi înapoi la New York înainte să se întâmple ceva rău.
Ai făcut conferinţă de presă despre mine?
Nu, vrei?
A venit primul apel de la fani.
Ce rapid.
Ştiu că "Vulturul din Anchorage" a scris ceva despre tine.
Ce e "Vulturul din Anchorage"?
Un blog ţinut de un fost angajat nemulţumit.
Singurul lui scop pare să fie să ne creeze probleme.
Mulţi nebuni îl citesc.
Unul reuşit. Ce noroc pe mine.
Trebuie s-o luăm în serios.
Te pun în legătură cu avocatul nostru.
Charlie-băiat-bun? Pe bune?
Mai bine îmi iei ceva de băut.
Mi-ar plăcea, dar fata mea şi cu noul ei prieten trec pe la mine.
Asta şi mai am un scâncitor de 10 ani.
Felicitări.
Eu n-am.
Refil-ul e gratuit?
Nu, e din partea lui.
Cel cu tricou albastru.
Am speculat de unde vii tu.
Eu am zis New York. Jamie - Los Angeles.
De unde ştii că nu-s de aici?
Haine, păr, purtare, laptop.
Cam totul, nu?
Da.
Ai câştigat. New York. Eu sunt Eileen.
Eu sunt Karla din Houston.
Ce te-a adus aici, Karla din Houston?
Vibranta comunitate de negri.
Am venit pentru un job, l-am pierdut, acum sunt aici.
Care era ultimul job?
Contabil la o companie de petrol.
Nu sunt deloc bună la foi de calcul.
- Tu? - Reporter.
Am venit să lucrez la The Daily Alaskan.
De la New York la The Alaskan? Nasol.
Să-ţi arunci ambiţiile în neant.
Deci Dl. Scruffy merită o băutură?
Am rămas în satul acela cam un an.
Doar să pescuiesc.
Şi să scriu.
Ce să scrii?
Poezie.
Deci eşti pilot şi poet?
Da, sunt un pilot poet.
Cred că eşti o specie periclitată.
Da, cred că sunt.
Sunt mii de piloţi în Alaska
din cauza lipsei acute a drumurilor,
dar numărul de piloţi poeţi e foarte limitat.
Mai mergi şi pe străzi?
Da, mai ies din când în când, dar casa mea e aici.
- În afară? - Mai jos de paralela 48.
De unde vii tu.
Că veni vorba, există o teorie
că cei de afară vin în Alaska din două motive.
Să dispară sau să se reinventeze.
Aşadar, d-nă Fitzgerald, care să fie motivul?
Uşa numărul unu sau uşa numărul doi?
Trei.
Am venit pentru un job.
Poate.
Crezi că inventez?
Nu, dar Alaska are un mod amuzant
de a-ţi revela lucruri
despre tine.
Sau poate motivul pentru care eşti aici nu s-a revelat încă.
Chiar eşti un pilot poet.
Pleci?
Am de lucru.
Unde mă aflu?
Pe braţul Turnagain.
Ştiu că era întuneric, dar nu am ajuns aici
în vreo 15 minute?
Vreo 40, dar schelălăiam amândoi.
Nu e rău, nu?
O nebunie.
Stai o clipăi, te duc eu.
E în regulă. Pot chema un taxi.
Nu poţi.
Mă gândeam ce ţi s-a întâmplat
pe avionul ce te-a adus, ... episodul tău de ....
Poate ar trebui să vezi pe cineva
sau să vorbeşti cu cineva.
Se pare că am vorbit deja.
Cu tine.
Eşti încăpăţânată.
Mai eşti şi o femeie uimitoare.
Te bazezi pe o singură noapte?
Mă bazez pe tine.
Ce să fie spus, n-am făcut niciodată ceva ca noaptea trecută
pe neaşteptate.
Încă eşti bun la asta.
Dar dacă asta e dimineaţa confidenţelor, nici eu.
Bună. Tatăl tău este acasă?
O clipă. Tată! Te caută cineva!
D-le Teller, sunt Yuna Park de la The Daily Alaskan.
Da?
Scriu un articol despre apartamentul din Muldoon.
Vreau să vă dau şansa de a comenta.
Despre ce?
Deţineţi apartamentul din Muldoon?
Poftim?
Sunteţi proprietarul unui apartament la adresa 2316 Vest Nr. 12
N-ai niciun drept să vii la mine acasă.
Încerc să înţeleg ce s-a întâmplat cu dl Lewis.
De unde să ştiu eu?
Dl. Lewis mi-a spus că aveaţi o relaţie.
- E adevărat? - Nu. Nu e adevărat.
A spus că aţi cumpărat apartamentul pentru el.
E o tâmpenie!
Şi când aţi avut probleme financiare aţi încercat să-l evacuaţi.
De ce asta este treaba ta?
Aţi folosit bani de la Fondul de Investiţii Alaska
ca să plătiţi apartamentul?
De ce faci asta?
Voiam să-i pun înapoi imediat ce finalizam vânzarea.
Tânărul acela este confuz.
Emoţional.
N-am făcut nimic greşit.
Ştiu că îţi faci doar datoria,
dar asta e doar un titlu pentru tine.
Dacă îl tipăreşti, mă vei distruge pe mine şi familia mea.
Nu fă asta.
E la cafetărie,
care e mai în jos, după colţ.
Te duci pe acolo?
Da. Mersi.
Da. Să ai o zi bună.
D-nă Nanmac.
Sunt Roz Friendly de la The Daily Alaskan.
Ai cunoscut-o pe colega mea, Eileen Fitzgerald.
Da, şi i-am zis să nu se mai întoarcă.
Asta nu se modifică doar pentru că te-a adus pe tine.
Pot să stau jos?
Ştiu că eşti supărată de articol.
Înţeleg, dar tocmai asta mă aduce aici.
Am venit pentru că editorul meu vrea să afle
ce s-a întâmplat cu Gloria.
De unde să ştiu eu că n-o să faceţi, ce faceţi voi mereu?
O poveste tristă şi atât.
Pentru că eu nu lucrez aşa.
Ai cuvântul meu că va fi altfel de data asta.
Cuvântul tău nu înseamnă nimic pentru mine.
Sylvie, te rog. Ştiu cum te simţi.
Mi se face rău să tot aud asta.
Ai pierdut vreo fiică?
Nu.
O verişoară.
Laura.
Am crescut în Yakutat.
Laura şi cu mine făceam totul împreună.
A fost cea mai bună prietenă a mea.
A dispărut când avea 17 ani.
De aceea m-am făcut reporter. De aceea fac meseria asta.
Ce vreţi să ştiţi?
Locul unde a fost găsită Gloria,
există vreun motiv pentru care ar fi plecat acolo în acea seară?
Nu a plecat acolo. A fost dusă acolo.
De cine?
Nu ştiu.
Ce te face să fii sigură că a fost dusă acolo?
Pentru că nu i-au găsit cârjele
unde i-au găsit şi corpul.
Cârje? Folosea cârje?
A avut degerături grave.
Nu putea merge fără cârje.
N-am citit pe nicăieri că folosea cârje.
Nu. Ziarul vostru a scăpat asta din vedere.
Ai spus poliţiei?
Desigur. Contează.
- Gloria folosea cârje? - Nu putea merge fără ele.
Era în viaţă la petrecerea de aici,
iar corpul i-a fost găsit tocmai aici, în tundră.
Cineva a lăsat-o acolo.
Înseamnă că poliţia s-a pripit când a exclus fabricarea faptelor.
Dacă prin "pripit" înţelegi neglijent, de acord.
Tot trebuie să dovedim. Ce urmează?
Trebuie să vorbim cu acest om, Toby Crenshaw.
Dar mai întâi trebuie să vedem î ncheierea procurorului.
Legistul e aici, in Anchorage.
Nu ne va da niciun raport.
Îl vor da familiei.
Crezi că Sylvie îl va cere?
Cred că da.
Băieţi, s-a întors Yuna. Are comentariul.
A spus că intenţiona să pună înapoi banii
când se finaliza vânzarea.
Ca un împrumut-punte.
Deci a folosit ilegal fonduri ca să cumpere un cuib al dragostei?
Corect.
Cum e cu iubitul? Scriem şi despre el?
- Nu cred că ... - Trebuie.
Deşa ai scris de dl. Dezbrăcatu cu arma.
- Nu sunt sigur. - E motivul achiziţiei apartamentului.
...spune dl. Lewis.
Mai aveţi vreo sursă care să confirme relaţia
sau dacă pentru el a cumpărat Teller apartamentul?
Nu. Dl. Lewis a spus un prieten,
dar nu am putut să-l individualizăm.
Sună ca "el a spus, a spus."
Pariez că dacă publici, prietenul va ieşi în faţă.
De acord. Acesta a făcut picioare.
Întrebarea e ce publicăm?
Folosire necorespunzătoare, flagrantă a fondurilor publice.
Puteţi menţiona relaţia lor în termenii unei dispute privind chiria,
dar să lăsăm deoparte idila, până vom avea mai multe date.
Mai bine speri că "The Anchorage Eagle"
nu chiuretează mai mult. Subiectul e în curtea lor.
Sigur e în curtea lor.
Bob, îţi convine?
Îmi convine. Sunt deranjat, dar e bine aşa.
Scrie-l, Yuna.
Dacă iese bine, e pe prima pagină.
Ia uitaţi! Primul de pagina întâi.
Şi lovitură mortală. Bună treabă.
Nu pot. Nu pot să-l scriu.
Dă-i articolul lui Eileen.
Cum? De ce să mi-l dea mie?
Pe bune?
Bine.
Hei, Yuna, stai!
De ce îmi dai mie povestea?
- E povestea ta. - N-o vreau.
Nu pot s-o fac.
Ce se faci, să scrii?
Nu pot să-i ruinez viaţa pentru că a făcut o greşeală.
E însurat, i-am văzut fiul.
Pentru mine e doar un titlu, dar la el e întreaga viaţă.
Asta ţi-a spus ţie?
Corect.
Uite, meseria asta nu e uşoară.
Şi nu o facem ca să fim iubiţi.
O facem întrucât contează.
Este o poveste importantă.
Teller a făcut ceva ilegal şi a făcut-o cu banii
aparţinând fiecărui om din acest stat.
Crezi că The New York Times va susţine povestea?
sau The Post? Nu.
De aceea jurnalismul local contează.
De ce contează această mică fiţuică subfinanţată
din acest mol de rahat?
Cei din Alaska merită să ştie.
Ei decid, nu tu.
Înţelegi?
Bine. Acum mergi şi scrie.
Îţi mulţumesc, Eileen.
Da.
Ştii ceva?
Ştiu că Anchorage este
ultimul loc din lume, unde te aştepţi să închei
după cariera pe care ai avut-o,
dar suntem norocoşi să te avem aici.
Of, Doamne, nu aici.
Subtitrare: Subtitrari-Noi Team
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania