Rachete...
Sonde spaţiale lansate adânc în cosmos.
Unde sonore... imperioase obiecte solide, plutind în aer.
Raze laser... vaporizează ţinte cu mare acurateţe.
Sunt aceste exemple uimitoare ale tehnologiei moderne a omenirii?
Sau sunt doar încarnări recente ale realizărilor ştiinţifice,
care au rădăcini înapoi în trecutul antic?
Avem multe culturi, care descriu tehnologia de azi, folosită acum mii de ani în urmă.
Ei aveau o tehnologie care ar fi putut rupe literalmente pământul în două.
Cum au putut avea aceste arme avansate, pe care noi doar azi le-am dobândit?
Ceva din trecutul nostru, s-a pierdut, iar noi căutăm acel răspuns.
Milioane de oameni din întreaga lume, cred c-am fost vizitaţi în trecut de extratereştri.
Şi dacă ar fi adevărat?
Au ajutat într-adevăr aceşti extratereştri antici la modelarea istoriei noastre?
Ultima tehnologia de vârf a fost sursă omenirii din propria imaginaţie,
sau ar putea să provină dintr-o sursă mult mai îndepărtată?
Extratereştrii antici
Tehnica extraterestră
În primele ore ale dimineţii din 5 noiembrie 2005,
nava de croazieră de lux "The Seabourn spirit",
a fost atacă de piraţi, în apele din largul coastelor Somaliei.
Dar, bandiţi somalezi au fost respinşi cu succes
printr-o relativ nouă şi formidabilă armă defensivă:
Un dispozitiv acustic cu rază lungă, sau LRAD.
Fabricat de către societatea LRAD, acest dispozitiv sonic poate,
atunci când este concentrat pe o ţintă, produce un sunet ascuţit,
care poate depăşi 150 decibeli.
Suficient pentru a provoca orbire temporară, greaţă şi pierderea permanentă a auzului.
Armata SUA a folosit aceste arme sonice în Irak.
Au fost folosite în a controla mulţimea.
Există anumite tipuri de vuiete joase şi semnale care vor afecta o persoană.
Te fac să te simţi rău.
LRAD, este utilizat în prezent la aplicare legii,
de militari şi de securitatea privată, şi este considerat în final un armament sonic.
Dar este într-adevăr LRAD o invenţie a secolului 21?
Sau există dovezi că armele audio similare, au existat şi în cele mai vechi timpuri?
La aproximativ 27 km. nord-est de Ierusalim, se află ruinele antice ale oraşului Ierihon.
Aici, arheologii au descoperit dovezi de aşezăminte care datează din 9.000 î.Hr..
În conformitate cu Biblia ebraică,
Jericho este considerat locul unde Dumnezeu a vorbit lui Iosua, succesorul lui Moise,
şi i-a cerut să mărşăluiască în jurul oraşului fortificat, o dată la fiecare şase zile,
cu şapte preoţi cu coarne de berbec şi urmat de chivotul legământului,
un cufăr din aur care conţine cele zece porunci.
Apoi, în a şaptea zi, conform ordinelor lui Dumnezeu,
Iosua şi israeliţii au înconjurat perimetrul oraşului, pentru ultima dată.
Dar, de data asta, au suflat în coarnele de berbec.
Zidurile Ierihonului au căzut...
Iar oraşul a fost prădat.
În vechiul testament, vezi descrieri foarte clare în Iosua 6 despre Shofar (coarne de berbec),
care este descrisă ca o trompetă, care a fost folosit în bătălia de la Ierihon
pentru a dărâma de fapt zidurile.
Pentru oamenii de ştiinţă religioşi, prăbuşirea zidurilor Ierihonului a fost un miracol.
Pentru cei mai mulţi oameni de ştiinţă moderni şi istorici,
distrugerea a fost probabil, cauzată de un cutremur.
Dar, dacă a fost altceva?
Ar putea israeliţii să posede tehnologie avansată de unda sonoră?
Dacă da, de unde a venit?
În scripturi, avem o poveste fascinantă despre căderea zidurilor Ierihonului.
Armatei i s-a spus să înconjoare zidul în mod repetat,
şi apoi în cele din urmă să sufle din coarne şi au dărâmat zidurile.
Iar noi ştim că era o societate puternică.
Chivotul legământului, acest element misterios şi sacru,
a fost cu ei, în orice moment, care, desigur, a fost o parte
a evenimentului şi o parte din căderea zidurilor Ierihonului.
Ideea că un fel de armă sonică
a fost folosită pentru a distruge aceste ziduri imens, groase şi vechi,
pentru a permite israeliţilor să ia acel oraş, este unul fascinant.
Deci, ce fel de tehnologie a fost folosită?
Sună cam fantastic pentru noi că ei, ar fi putut avea
un fel de tehnologie extraterestră avansată.
Este destul de clar ceea ce descriu.
Nu există nici o îndoială că chivotul legământului era o armă.
Acesta a fost descris ca o armă faimoasă, când israeliţii au traversat în Canaan
şi au trebuit să treacă pe lângă Ierihon.
Ar fi putut exista o anumită tehnologie.
Noi nu ştim ce tehnologie era, dar a existat în mod clar o asociere între chivot
şi căderea zidurilor, iar acesta este motivul pentru care chivotul
a fost trimisă să înconjoare oraşul.
Conform multor teoreticieni în astronauţi antici,
Moise şi israeliţii a dobândit o sursă supranaturală de energie pe muntele Sinai.
Această sursă de energie a fost mai târziu introdusă în chivotul legământului,
şi ar fi oferit un fel de putere necesar pentru a amplifica coarne ale lui Iosua
şi s-o transforme într-o armă sonică puternică.
Ce este interesant la bătălia de la Ierihon,
este că aceştia au utilizat în special a Shofar-ul
care pare a fi acelaşi lucru pe care îl vedem în tehnologia cu fascicule de particule,
tehnologia cu raze mortale, tehnologia trăsnet.
Pare foarte clar că, încă o dată, avem o tehnologie extraterestră
pe care oamenii antici au avut-o la îndemână
şi pe care o puteau folosi în campaniile militare.
Dacă israeliţii posedau un fel de tehnologie extraterestră avansată,
putea amplifica sunetul coarnelor de berbec pentru a dărâma zidurile de piatră?
Potrivit omului de ştiinţă şi fost astronaut, profesorul Taylor Wang,
în cercetările sale recente în domeniul acusticii fizice, sugerează că este o posibilitate reală.
Ruperea zidul de la Jericho...
dacă spui că s-a întâmplat, din cauza acustici, sau a unui sunet...
Ei bine, posibilitatea trebuie să fie un fel de rezonanţă din care este construit acel perete.
Nu poate fi tot peretele... poate o parte din materialul structurii.
Treaba cu rezonanţa este, când amplitudinea devine suficient de mare,
ar putea distruge aproape orice,
asta face rezonanţa care stochează o cantitate enormă de energie.
Deci, va continua, continuă, iar în cele din urmă zgâlţâie totul.
Când doriţi să ştiţi cum e un sunet puternic, trebuie să ştii un lucrul de bază,
că sunetul este un val de presiune,
care va elibera întreaga cantitatea de energie ce există în unda sonoră şi în acest caz,
valul de presiune va genera, un cuplu o undă de impact care va distruge ceea ce loveşte.
O poţi face destul de puternic dacă creşti amplitudinea,
atunci presiunea e foarte mare în sunet.
Poate o frecvenţă sau amplitudine, n-o mai auzi ca sunet,
dar din vedere fizic, acesta este încă un sunet,
deoarece este un val de presiune în aer.
Deci, e destul de distructivă, dacă ai pus destulă energie în ea.
O poţi crede că e o armă cu particulelor, deoarece mişca aerul din jur,
şi ai nevoie doar de ceva ca să concentrezi sunetul.
Astfel încât să avem un fascicul dirijat de energie cu sunet.
Dar, dacă, aşa cum adepţii teoriei astronauţilor antici sugerează,
primele civilizaţii au fost capabile de a valorifica puterea sunetului în scopuri distructive,
ar putea exista dovezi că o astfel de tehnologie ar putea,
să fie folosite pentru un scop mai constructiv?
Ar putea ajuta să explice existenţa unor structuri de piatră mamut,
a căror construcţie a derutat oamenii de ştiinţă moderni de secole?
Micene.
În al doilea mileniu î.Hr., această străveche fortăreaţă cetate
domina o mare parte din sudul Greciei.
Aici, fortificaţiile au fost făcute într-un stil cunoscut sub numele de "zidărie ciclopică",
unde bolovani mari de calcar au fost montate strâns împreună, fără mortar.
Termenul "ciclopic" se referă la faptul că... în conformitate cu miturile antice...
aceste fortificaţii miceniene sunt considerate a fi opera unei rase puternice,
de giganţi cu un singur ochi, cunoscuţi sub numele de ciclopi.
Când te uiţi la Micene din Grecia, eşti confruntat cu o civilizaţie atipică.
Este un oraş pe care oamenii l-au văzut a spus,
"numai ciclopii ar fi putut construi acest lucru."
Ciclopul este, probabil, nu printr-o coincidenţă, o creatură mitică.
Aşa că într-adevăr ne confruntăm că oamenii spun:
lumea n-ar fi putut construi acest lucru.
Trebuie să fi fost ceva mai puternic, sau altceva decât omul,
care să fi construit aceste ziduri.
Când te uiţi la faptul că tone şi tone şi tone de piatră,
au fost folosite într-un mod care sfidează într-adevăr, aproape, şi gravitaţia...
De aceea trebuie să spunem că Micene
este cu siguranţă dincolo de capacitatea umană specifică cu timpul
şi conformă cu acea perioadă din istoria Greciei.
În Grecia există ceea ce se numeşte, "Tezaurul lui Atreus."
Şi chiar acolo, există o piatră care a fost aşezată deasupra intrării acestei trezorerie,
şi cântăreşte aproape, 250 de tone.
Este perfectă. De necrezut.
Acum, am avea dificultăţi şi în ziua de azi cu amplasarea lucrurilor.
Acum, eu nu spun că astăzi nu putem face acest lucru.
Nu spun asta, dar dacă lucrăm cu tehnologia noastră modernă,
este într-adevăr logic să sugerez că strămoşii noştri au făcut acest lucru
cu pivoţii, cu frânghii mici şi cu role din lemn?
Te uiţi la toate aceste construcţii antice din întreaga lume:
structurile maya, piramidele, templele greceşti.
Vezi la toate aceste blocuri, care nu sunt numai enorme,
ar fi şi imposibil să le mişti din loc,
chiar şi cu cea mai bună tehnologie a noastră de astăzi.
Una dintre cele mai mari enigme ale construcţiilor megalitice din întreaga lume
este faptul că, în multe cazuri, acestea sunt construite
cu pietre mari şi grele de granit sau bazalt.
Chiar şi macarale gigant le-ar fi greu să ridice aceste pietre de dimensiuni foarte mari,
cum ar fi pietrele de la Baalbek din Liban, unde în unele cazuri, au peste 1.000 de tone.
Cum ar putea omul antic să construiască astfel de structuri colosale?
Au fost pietrele manipulate de fiinţe, cu puteri supraomeneşti?
Sau s-ar putea ca constructorii să fi avut acces la un sistem avansat...
probabil tehnologie... extraterestră?
Pentru adepţii teoriei astronauţilor antici,
cheia poate fi găsită nu prin studierea legilor fizicii,
ci prin analiza ştiinţei interdisciplinare de acustică şi principiul levitaţiei acustice.
Levitaţia acustică este un alt mod pe care civilizaţii extraterestre
ar fi putut influenţa istoria noastră.
Există dovezi pentru că, atunci când te uiţi la unele dintre cercetările
care s-a făcut cu levitaţie acustică aici, în laboratoare.
Acest sistem este un dispozitiv de poziţionare acustic,
iar ceea ce se întâmplă în interior, vom crea un câmp de forţă acustic.
Câmpul de forţă împinge totul spre centru, se poate roti, poate oscila.
Această minge este dintr-un material destul de uşor.
Este de aproximativ zece grame, nu mai mult.
Se vrea să fie uşoară.
Dar, dacă doriţi să mutaţi obiecte foarte grele, un obiect mare,
trebuie într-adevăr să se crească combinaţia
cu dispozitivul de poziţionare acustic, devine un dispozitiv antigravitaţional.
Deoarece dispozitivul de poziţie acustic, este destinat să regleze fin câmpul de forţă,
dar sistemul trebuie să fie foarte puternic, în caz contrar nu va fi clintit obiectul.
Este posibil ca primii constructorii să aibă acces la o tehnologie acustică,
care ar permite transportarea şi plasarea atentă a bolovanilor de mega-tone şi blocuri de piatră?
Adepţii teoriei astronauţilor antici cred că indicii pot fi găsite în miturile
şi legendele despre magie transmise de-a lungul timpului.
Există multe legende antice care sugerează că unele dintre monumente
au fost construite cu ajutorul levitaţiei acustice.
O legendă locală ce vorbeşte despre Stonehenge,
este că aceste pietre mari au fost transportate pe cale de levitaţie,
de nimeni altul decât de vrăjitorul Merlin.
El a avut o baghetă magică cu care arăta spre pietre, şi le-ar ridica pe poziţia lor.
Este o poveste foarte fascinantă, pentru că noi ştim
că unele dintre aceste pietre au fost transportate de la cca. 322 km.
Legende antice sunt o punte de legătură
pentru a găsi ceea ce s-a întâmplat cu adevărat în trecutul nostru.
Există o mulţime de poveşti cu pietre levitate, toate folosind puterea sunetului.
Este interesant dacă ai citit poveşti cu vrăjitori,
veţi vedea că ei trebuie să folosească nişte incantaţii, anumite vrăji, anumite cuvinte.
Anumite frecvenţe vibratorii par să creeze unele efecte pe plan fizic.
Pentru mine, are sens deplin faptul că utilizarea unei tehnologii,
să zicem, o baghetă magică, ar putea fi un fel de amplificator.
Vreau să spun, nu există fiinţe umane, chiar şi o sută de mii dintre ei,
n-ar putea trage aceste lucruri.
S-au făcut experimente prin punerea mâinilor pe blocuri.
Nu puteţi pune suficiente mâini acolo.
Nu puteţi pune 200.000 de mâini pentru a ridica un bloc.
Şi, odată ce-l rostogoliţi cu toţi aceşti oameni, cum îl mutaţi?
Cred că tehnologia a avut de-a face cu un fel de sunet,
au venit cu un fel de antigravitaţie, ca să le mute din loc.
Oare extratereştrii antici, folosind antigravitaţia şi tehnologia levitaţie sonice,
au ajutat oamenii primitivi construind minunile antice ale lumii?
Ei bine, totul este posibil.
Nu avem nici o modalitate de a include sau exclude extratereştrii,
pentru că tehnologia umană era foarte primitivă în acel moment.
Te uiţi la Pământ... care dăinuieşte doar de 4 miliarde de ani,
dar există planete cu miliarde şi miliarde de ani înaintea noastră.
Tehnologia şi cunoştinţele lor, pot fii cu mult înaintea noastră, nici nu ne putem imagina.
În cazul în care civilizaţiile incipiente au capacitatea de a levita obiecte mari,
s-ar putea, ca ei au posedat o altă capacitate chiar mai mare?
S-ar putea, ca ei să fi însuşit puterea de zbor?
Farfuriile zburătoare. OZN-uri.
Majoritatea istoricilor pretind că apariţiile aceste nave misterioase
sunt în mare parte un fenomen al sec. 20-lea.
În conformitate cu adepţii teoriei astronauţilor antici,
OZN-urile care apar pe cerul Pământului, au fost încă de la începuturile omului.
Descrierile de farfurii zburătoare, pare a fi un fel de nave spaţiale antice,
mă întorc înapoi la unele dintre cele mai vechi picturi rupestre pe care le cunoaştem.
Oamenii de ştiinţă, datează aceste picturi rupestre cu 20~30.000 ani î.H. înapoi
Iar aceste picturi rupestre sunt în Rusia, China, Africa, America de Sud şi în alte zone.
Ele par a fi un fel de nave spaţiale.
Mergând înapoi la inscripţiile sumeriene antice din Babilon,
veţi vedea că aceste discuri au aripi în jurul lor
şi reprezentări cu oameni care zboară în ele.
Vezi acelaşi lucru în Egipt, unde vedeţi discuri rotunde care au aripi ce ies din ele.
Reprezintă, cel mai probabil, de fapt, o farfurie zburătoare care e văzută în spaţiu.
Guatemala. America Centrală.
În conformitate cu majoritatea cercetătorilor şi arheologilor,
cele mai vechi aşezări umane din această regiune
datează de acum 14.000 de ani în urmă.
Aici pot fi găsite numeroase artefacte antice, iar printre ele este aceasta:
figura unui om culcat în interiorul a ceea ce pare a fi învelişul unei broaşte ţestoase.
Când am întrebat arheolog local de acolo, "ce este asta?",
el au spus, fără să clipească, "ei bine, aceasta este, potrivit, legendei,
ţestoasele gigant care zboară, care a survolat Guatemala."
Întregul corp are o formă aerodinamică.
Marginile sunt strânse într-un mod aerodinamic faţă de corpul acestei broaşte ţestoase.
Şi dacă te uiţi atent, este ca şi cum ar exista nişte ochelari de luptă
a piloţilor din zilele moderne sau ochelari de protecţie.
Aceasta este din aceeaşi cultură, din aceeaşi regiune,
care au creat broasca ţestoasă din lut.
Deci, ei ştiau exact că seamănă cu o ţestoasă.
Se pare că broasca ţestoasă se închide.
Ce avem aici... asta e tot, o broască ţestoasă.
E cu totul altceva.
În imaginaţia lor, au utilizat broasca ţestoasă ca cel mai bun exemplu,
ei ar fi văzut că zeii le utiliza pentru a zbura.
La jumătatea drumului din jurul lumii, în anul 329 î.Hr.,
conducătorul grec Alexandru cel Mare a planificat invazia Indiei.
Dar, în conformitate cu textele antice,
armata lui se presupune c-a fost atacată de ceva ciudat din cer.
În timp ce armata lui Alexandru se pregătea să traverseze Indusul şi să invadeze India,
dintr-o dată pe cer a apărut aceste discuri zburătoare.
Au început să vină în picaj, bombardând elefanţii de război,
care făceau parte din armata lui Alexandru.
Aceste discuri zburătoare
au făcut panică în rândul elefanţilor de război a le lui Alexandru,
fugind care încotro, distrugând tabere, tot.
După aceea, generalii lui Alexandru s-a întâlnit cu el, şi i-au zis:
"Nu, nu vom mai merge în India."
Asta este. "Ne vom întoarce acasă."
Şi ăsta a fost sfârşitul campaniei de război.
Dacă din cele mai vechi timpuri sau mult mai recent,
aşa-numitele farfurii zburătoare sunt adesea descrise
ca fiind neafectate de gravitaţie sau de legile de bază ale fizicii.
Ştii, ştiu oamenii care au văzut, vehicule extraterestre în timpurile moderne
şi au spus, "cine naiba ar putea face asta?"
De exemplu, se mişcă pe cer şi mergea cu 32.000 km pe oră,
făcând un viraj la dreapta, fără să decelereze...
care nu este posibilă folosind aerodinamica normală.
Când turboreactoarele au fost trimise după farfurii zburătoare,
ele luau brusc cotituri la unghiuri drepte şi la viteze marii,
ce par a fi manevre acrobatice imposibile.
Acest lucru poate fi explicat, că tipul de tehnologie pe care îl folosesc,
este un control al gravitaţiei.
Este gravitaţie artificială.
Deci, atunci când eşti în interiorul unui câmp gravitaţional
care se creează în jurul tău şi a avionului,
gravitatea pământului n-are forţă asupra ta.
Dar, cu toate că propulsie aeronavei prin intermediul manipulării gravitaţiei
este dincolo de limitele tehnologiei actuale,
mulţi oameni de ştiinţă susţin că teoretic este posibil.
În Davis, California, inventator canadian, dr. Paul Moller
testează limitele ştiinţei din viaţa reală,
cu un vehicul de zbor de agrement numit Neuera.
Neuera este un dispozitiv foarte simplu pentru zbor.
Acesta are opt ventilatoare canalizate pe ridicare, aşa cum le numim noi,
fiecare acţionat de propriul său motor.
Unul dintre marile avantaje ale acestui tip de formă circulară,
este că reduce rezistenţa de frecare cu aerul, la fel ca cochilia unui gândac.
Şi asta te duce la un proiect foarte, foarte puternic.
Aceste... cadre de aer pe care le vedeţi aici lângă acest vehicul,
care sunt similare cu acestea şi cântăreşte doar 34 kg fiecare, care este incredibil.
Veţi obţine un corp de aeronavă complet care este capabil să ridice 680 kg,
cu un schelet de 34 kg.
Ar putea puterea modelului la propriu, a unui obiect în formă de disc,
să fie cheia pentru depăşirea forţelor de gravitaţie?
Este prevalentă observarea farfuriilor zburătoare sugerând,
o conexiune între tehnologie antigravitaţională şi vizitele extratereştrilor?
Gravitaţia este una dintre forţele cele mai necunoscute în fizica de azi,
iar când o s-o înţelegem, vom fi în măsură să găsim o cale de a ne proteja de ea
sau de a furniza un dispozitiv, o metodă, electromagnetică,
dar cu unele mult mai bune, decât cunoştinţele pe care le avem astăzi,
în cazul în care vom elimina din cadrul operaţiuni vehiculele.
Deşi dispozitivele antigravitaţie sunt sub formă de farfurii zburătoare,
ne poate ajuta pentru a explica modul în care extratereştrii
au putut să se deplaseze cu viteze foarte mari,
există, de fapt, un alt mijloc de transport interplanetar.
Este unul care oamenii, şi, probabil, şi extratereştri,
au fost capabili de a utiliza timp de secole: Forţa brută a rachetelor.
Centrul spaţial Kennedy.
Şase astronauţi stau în partea de sus a navetei spaţiale NASA,
încercând să intre pe orbită.
După numărătoarea inversă, trei motoare principale,
împreună cu două propulsoare solide,
furnizează forţa de a ridica naveta de pe sol pentru ascensiunea.
Îi îndemn pe toţi să participe o zi la lansarea unei rachete,
deoarece acesta este un moment important din viaţă.
Atunci când stai acolo, la câţiva km distanţă,
puteţi simţi încă puterea rachetei ce urcă în spaţiu.
Un bombănit în stomac, vibraţiile şi puteţi auzi şi zgomotul.
Este o privelişte cu adevărat magnifică şi care îţi dă fiori.
Zborurile cosmice echipate cu personal sunt într-adevăr un fenomen recent?
Sau poate strămoşii noştri antici au asistat la evenimente similare?
Nu există nici o îndoială că, dacă vom cerceta în detaliu această planetă,
vor descoperi că de pe această planetă, poate să fi fost deja un modul pe Lună,
înainte de a se fi dus pe Lună un om în 1969.
Interesant este că avem aceleaşi descrieri exacte în textele antice,
precum şi în tradiţiile orale, unde de fiecare dată acel citat, citez
"zeii au apărut, a existat mult fum, mult foc,
mult zgomot, iar pământul tremura".
Când rachetele decolau, cel mai bine este să stai pe spate şi să ieşi din calea lor.
Şi asta e o parte din vechile legende ce sunt prezentate.
spun legende antice sunt pe cale, de asemenea.
Atunci când zeii au venit şi au plecat, ar fi putut avea aceste rachete
sau alte vehicule aerospaţiale de aterizare şi decolare şi făceau mult fum şi zgomot.
Ar fi putut omul timpuriu într-adevăr să fi avut cunoştinţe de tehnologia rachetelor?
În cazul lor, adepţii teoriei astronauţilor antici,
indică descrieri numeroase şi consistente de rachete
găsite în multe culturi ale lumii antice.
Când ai de a face cu acest subiect şi te uiţi la literatura veche,
trebuie să te uiţi la ea prin prisma modului în care fiind experimentul unei civilizaţii,
n-ai niciun fundament pentru înţelegerea ştiinţei şi tehnologiei.
Cred că şi în cele mai vechi timpuri, au existat oameni care au întâlnit ET.
Cu toate acestea, cred că modul în care acestea au fost raportate
ar fi fost metaforice, în aşa fel încât ar fi avut sens pentru ei.
În China, avem aceste poveşti cu dragoni care zboară prin aer.
Fac mult zgomot, scot fum şi foc, la fel ca o rachetă.
Primul împărat al Chinei a coborât dintr-un dragon de foc, cu fum şi foc
şi de câte ori apărea un dragon, pământul se cutremura
şi toată lumea murea de frică şi se aruncau la pământ.
Acum, desigur, n-a fost un dragon de natură biologică, o fiinţă vie.
Era o maşină, o interpretare eronată.
Dacă te uiţi la zeii greci, toţi au fost descrişi ca zburând în care de foc.
Ei bine, un car de foc, e foarte clar că este un fel de rachetă
şi probabil arderea motoarele retro ca să aterizeze undeva în Grecia antică.
În vechiul testament, putem citi despre un cuptor aprins, care a coborât din cer.
Uneori, acest cuptor aprins este descris ca un car de foc, în slava Domnului.
Aşadar, există toate aceste descrieri diferite,
care, în opinia astronauţilor antici, descriu anticele rachete.
De la 5.000 la 2.000 î.Hr., Mesopotamia sudică, a fost casa sumerienilor,
o civilizaţie foarte avansată, considerată a fi printre primii astronomi.
Considerată ca fiind una dintre cele mai vechi povestiri scrise din istorie,
epopeea Ghilgames, spune despre călătoria unui om la ceruri,
pentru a se întâlni cu zeul Anu.
Epopeea Ghilgames, care ne duce înapoi la sumeriană,
este un fragment unde eroul, Ghilgames, zboară peste Pământ.
El descrie cum se uita la Pământ de sus. Fascinant.
Este o poveste veche a primului zbor.
Cea mai veche civilizaţie pe care o avem la dosar, e cultura sumeriană,
ne-a lăsat o dovadă, care ce se numeşte Shem.
Acest obiect arată foarte asemănător cu o capsulă spaţială modernă de azi,
şi care se plasează în partea de sus a unei rachete.
În acest Shem, ar intra preoţii pentru a interacţiona cu zeii,
oricând omul a fost ascendent sau descendent în cer.
Este un termen foarte interesant, folosit într-o cultură care datează din 3.800 Î.H.,
şi se potriveşte foarte clar descrierile unei rachete moderne de azi.
Ar fi putut omul timpuriu să posede sau de fapt să înţeleagă,
ceea ce noi numim acum propulsie pentru rachete?
În primul secol d.Hr., la aproape 2.000 de ani înainte de revoluţia industrială,
un matematician şi inginer grec, pe nume Hero,
a creat un motor alimentat cu abur, numindu-l Aeolipile.
Unul dintre marii inventatori ai lumii antice a fost celebrul Hero din Alexandria.
El a inventat tot felul de lucruri.
De fapt, el a inventat cu ceea ce s-ar descrie că un motor de tip rachetă.
Şi, într-adevăr, ceva de genul acesta este începuturile tehnologiei rachetelor.
Nu ştim de unde Hero primeşte multe din ideile sale,
dar pot venii de la extratereştrii.
John Robert Tindall, fondatorul laboratoarelor de viziune Tindall,
demonstrează o replică la scară mică a Aeolipile-ului, a lui Hero.
Acum, un motor cu aburi convenţional, are pistoane, ca să obţină putere,
dar Aeolipile foloseşte aceste jeturi opuse, aşa că crează o împingere.
Mai degrabă decât o forţă în...
O rachetă ar folosi-o într-un mod liniar, acest lucru provoacă un efect de rotaţie,
există şi turbina cu abur, într-adevăr, funcţionând prin împingere în afară.
Acum, acesta funcţionează de mult aşa cum a făcut-o în primul secol d.Hr.
În general e considerat a fi primul motor cu aburi care lucrează.
Funcţionează mai mult ca o turbină decât ca un motor cu aburi clasic cu pistoane,
dar este foarte important, pentru că într-adevăr are...
un gaz comprimat şi-l transformă, în energie.
Aburul, are o mulţime de energie.
Numele motorului de rachetă cu aburi a lui Hero,
"Aeolipile," se traduce prin "balonul Aeolus."
În mitologia greacă, Aeolus era zeul vânturilor.
Este posibil ca eroul să se inspirat pentru invenţia sa din povestirile zeilor,
cum ar fi cele găsite în Odiseea de Homer?
Sau s-ar putea, să fi avut ajutor de la zeii înşişi?
Unii au sugerat c-a fost intervenţie extraterestră,
că extratereştrii l-au învăţat cum să construiască această maşină.
Cu toate acestea, eu sunt înclinat mai mult spre ideea,
că el s-a uitat la textele mai vechi din generaţiile anterioare
ca sursă a ideii a modul de al construi, a venit de la extratereştri,
dar de fel înaintea lui au fost alţii, care de fapt au scris acele texte.
Fac descrierile de rachete şi dispozitive din altă lume găsite în texte şi legende antice
furnizează dovezi de întâlniri extraterestre în trecutul îndepărtat?
Poate că răspunsul va fi descoperit într-un loc improbabil... în mâinile armatei SUA.
Mai 2010. Largul coastei Californiei.
O nouă armă puternică trag în dronele aeriene fără pilot,
în timpul unor teste secrete efectuate de către US Navy.
Trăgând dintr-o navă de război, de la o distanţă de aproape 3,5 km,
o rază laser cu energie intensă arde ţinta
care rulează la viteze mai mari de 483 km pe oră.
Este posibil că aşa-numitele "raze ale morţii", ar fi putut fi folosite şi înainte?
Poate că în antichitate?
Sunt destul de convins c-au existat şi în civilizaţiile avansate din trecutul pământului,
care au avut aşa ceva, cum ar fi aşa-numita rază a morţii.
Dacă a fost folosită ca armă, sau dacă a fost doar văzută fiind folosită,
este o întrebare foarte, foarte deschisă.
În 214 î.H., grecii care locuiesc în oraşul sicilian Syracuse
erau pregătiţi pentru un atac de o flotă de nave de război romane.
Cu toate că erau depăşiţi numeric de o forţă militară superioară,
textele antice sugerează că Siracuza a fost bine apărată
de o nouă armă misterioasă şi puternică.
Probabil că cea mai celebră rază a morţii antică,
a fost cea construită de inventatorul grec Arhimede.
El a fost capabil să creeze această oglindă gigant din discuri parabolice,
şi să concentreze razele soarelui asupra flotei şi să le incendieze.
Deci, aici avem ceea mai primitivă rază a morţii, care a lucrat cu adevărat.
Dar cum a putut Arhimede să conceapă o astfel de armă formidabilă?
Singur cu mult înaintea oricărei arme cunoscute la momentul respectiv?
Cercetătorii sugerează că inventatorul poate a fost inspirat din miturile greceşti
scrise de aproape 600 de ani înainte de bătălia de la Syracuse.
Mituri care spun poveşti că unii zei învârtesc arme cosmice incredibil de distructive.
Dacă te uiţi în tradiţia greacă, au o descriere foarte clară a trăsnetului lui Zeus,
el a fost capabil să atragă atenţia oamenilor pe lucrurile care vroia o explozie,
şi descriu cum un fulger ar ieşi şi ar crea o explozie feroce şi teribilă.
Atunci când aceşti zei antici, cum ar fi Zeus, urmau să coboare din cer,
în această avalanşă de tunete şi fulgere, ieşind din navele lor spaţiale,
au fost percepuţi ca zei.
Aceşti extratereştri antici aveau o tehnologie fantastică accesibilă pentru ei,
o tehnologie care părea magică pentru strămoşii noştri primitivi.
Aşa că, atunci când aceşti oameni au coborât din cer,
şi aveau arme energetice avansate, ei erau ca nişte zei strămoşilor noştri antici.
Nu conta unde mergea, zeii erau întotdeauna capabili
să creeze tunete, fulgere, create într-un mod controlat.
În India antică avem zeii care deţineau Dorje uneori că aceasta,
unde în cazul în care un anumit tip de fascicul de energie direcţionată
vine direct cu partea din faţă pentru a învinge inamicul, să-l distrugă sau să-l incinereze.
În cazul în care raza morţii... ca armă au fost folosite în cele mai vechi timpuri,
ar putea exista o dovadă concretă?
Poate că există.
Aici, împrăştiate în întreaga Scoţie, pot fi găsite numeroase ruine antice.
Multe par să fi fost forturi sau alte incinte care datează de mii de ani.
Remarcabil, ele par să fi fost supuse la foc şi căldură atât de intens, că practic,
structurile din piatră s-au transformat în sticlă.
Este un proces cunoscut ştiinţific ca "vitrificare."
Iată aveţi aceste clădiri din piatră, unde analizând exteriorul,
ajungi la concluzia c-au fost încălzite la peste 1.000 de grade Celsius.
Convenţional, focul nu putea atinge această temperatură.
Aveţi nevoie de o ardere susţinută la o mie de grade Celsius, pentru o perioadă lungă de timp.
De ce doar aceste forturi au acest tip de carbonizare,
care de fapt sunt glazurate, cum ar fi ceramica pe exterior?
De ce nu se văd şi pe pietrele din zona înconjurătoare?
Şi mai interesant, de ce sunt atât de multe dintre ele concentrate
în această zonă mică din nordul Scoţiei?
Cred că sunt dovezi foarte clare de folosire a razei morţii.
Conform legendei Celtice, exista o dată un zeu numit Lugh, de asemenea,
cunoscut sub numele de "cel strălucitor", zeul soarelui şi zeul războiului.
La fel ca zeul grec Zeus, Lugh mânuia o puternică "suliţa magică",
nu spre deosebire de fulgerele omologului său grec.
Avem multe poveşti cu divinităţi care erau figuri puternice şi aveau arme,
care păreau extraordinare pentru timpul lor.
Unul a fost marele Lugh, o divinitate celtică, care a avut o suliţă
şi care putea scuipa foc şi fulgere şi de a face pagube mari.
A fost o armă extraordinară.
Noi n-avem prea multe detalii cu privire la acesta,
dar în mod clar putea domina orice situaţie în care intra.
Când lupta se apropia, Lugh scotea suliţa şi urla,
iar apoi dădea flash-uri din ea, rupând rândurile inamicului.
Niciodată plictisit să omoare şi să căsăpească.
A fost o armă uimitoare.
Vreau să spun, cum ne putem explica toate aceste numeroase forturi vitrificate
unde suprafaţa pietrei este la fel de netedă ca sticla?
Şi aceste pete pot fi găsite doar în zonele foarte concentrate, din nordul Scoţiei.
Este posibil ca legendele celtice, ce descriu pe Lugh, este de fapt,
un general extraterestru sau un alt fel de lider extraterestru,
în posesia unei arme devastatoare?
Toate aceste descrieri de arme sofisticate, sună aproape ca un science-fiction.
Dar sunt, cu adevărat?
Pentru că avem acele arme azi!
Cred că este doar o redescoperire a istoriei;
că toate lucrurile pe care le avem astăzi, au fost şi înainte
şi că trecutul nostru nu este un SF, ci ştiinţă.
Fascicole laser mortale...
Levitaţie acustică...
Antigravitaţie.
Ar putea fi aceste tehnologii, martori şi chiar utilizate, de civilizaţiile antice?
Dacă este aşa, au fost ele concepute de mintea omului preistoric?
Sau poate... din alte lumi?
Dacă s-ar putea debloca secretele acestor invenţii,
ar putea fi cheia pentru a descoperi trecutul nostru antic?
Sau prin redescoperirea tehnologie pierdute,
am putea vedea calea spre propriul nostru viitor
şi potenţialul nelimitat al universului de dincolo?
Traducerea: Colmi