Monumente antice,
precis aliniate la evenimentele cereşti.
Istoria scrisă în piatră, onorând conducători din alte lumi.
Şi un calendar, prezicând cu acurateţe schimbări
ale axei Pământului la fiecare 26.000 de ani.
Au creat Mayaşii din America Centrală una dintre cele mai
avansate civilizaţii din cele mai vechi timpuri?
Sau inteligenţa lor provine din altă parte,
probabil,... din afara acestei lumi?
Ei nu au avut metal.
Ei nu au avut energie electrică.
Dar ceea ce au avut ei, este mitologie avansată,
limbă şi cultură religioasă avansată.
Ei au înţeles astronomia la un nivel incredibil,
mai mult decât oricare societate de-a lungul timpului.
Mayaşii au fost absolut convinşi de faptul că,
momentul a fost crucial, deoarece zeii aveau de gând să revină.
Sarcofagul Regelui Pakal a fost nava lui.
El este originalul Rocket Man.
Milioane de oameni din întreaga lume cred că am
fost vizitaţi în trecut de fiinţe extraterestre.
Ce ar fi... dacă ar fi adevărat?
Au ajutat într-adevăr anticii extratereştri la modelarea istoriei noastre?
Şi dacă este aşa, au prevăzut ei succesul şi moartea
vechii civilizaţii Mayaşe?
Traducerea şi adaptarea: Laurenţiu L.
Străbuni Extratereştri
Conspiraţia Mayaşă
Sudul Mexicului.
Înconjurat de păduri dese, la poalele munţilor Tumbala
se află ruinele oraşului antic Mayaş, Palenque.
Ridicat încă din 1800 î.Hr, Palenque a fost unul dintre
centrele cheie ale civilizaţiei antice Mayaşe,
dominată astăzi de America Centrală de aproape 2000 de ani.
Fără instrumente de metal, roată, sau animale de povară, Mayaşii au construit
oraşe, cum ar fi Palenque într-o vastă regiune
cu o incredibilă precizie arhitecturală.
Există o serie de texte în jurul valorii lumii maiaşe
care menţionează patru oraşe în asociere cu patru direcţii.
Palenque este recunoscut în aceste texte ca fiind capitala
occidentală a lumii Mayaşe.
La sud a fost Copan, la est era unul Tikal,
iar în nord, a fost unul Calakmul.
Ce mi se pare cel mai impresionant la ele este
că ei au fost capabili de a construi o civilizaţie în junglă.
Jungla avea un sol vegetal cu adevărat subţire, pentru ca ea să poată
susţine o populaţie mare, care este de 20 - 30 de ori
mai mare decât populaţia aflată astăzi în zonă. Este uimitor.
Considerată de cercetători ca fiind una dintre cele mai
sofisticate si complexe civilizaţii ale lumii antice
Mayaşii triumfă prin includerea de numeroase realizări ştiinţifice
în agricultură, inginerie şi astronomie.
Ei nu au avut o mulţime de lucruri pe care noi le considerăm
semne distinctive de avansare, dar ceea ce ei au avut este
mitologie avansată, limbă şi cultură religioasă avansată.
Site-ul de la Palenque rămâne încă
un mare site neexcavat.
Ei cred că doar 10% din acest oraş a fost până acum
excavat de către arheologi.
Sistemul de apeducte, de la Palenque era foarte sofisticat,
mayaşii având de fapt posibilitatea de a avea apă
sub presiune, trasă prin canale de pe râul principal.
Toate oraşele Mayaşe au avut ca nişte terenuri de handball
jucând acest joc ceresc unde jucătorii ar bate un cauciuc
sau o minge, printr-un cerc de piatră sau de lemn.
Se crede că aceasta este o reprezentare a aliniamentului solar.
Când priviţi la toate aceste diferite culturi
fie că sunt babilonieni antici,
egipteni antici sau mayaşi, avem oameni care ştiu
de departe că cei mai avansaţi au fost mayaşii.
Conform înregistrărilor istorice obişnuite,
din secolul al IX-lea, marile oraşe Mayaşe au fost abandonate
iar poporul mayaş a dispărut.
Dar de ce?
Mulţi susţin că la baza dispariţiei Mayaşilor
a stat războiul, suprapopularea ori seceta.
Dar ar putea Mayaşii să fi lăsat în urmă indicii care să sugereze
că originea şi destinul lor a fost reprezentat de către forţe supranaturale?
1952.
Arheologul Alberto Lhuillier descoperă Mormântul Piramidă al regelui Pakal
care a domnit peste oraşul Mayaş vechi, din Palenque
din 615 până în 683.
În timpul domniei sale de aproape 70 de ani, Pakal a transformat Palenque
creând unele dintre cele mai importante inscripţii
şi monumente ale civilizaţiei antice Mayaşe.
Oraşul din Palenque a fost distrus de către
conducătorul din Calakmul.
Asta a fost într-adevăr tragic pentru oraşul în sine.
Şi stabileşte drumul pentru Hanab Pakal însuşi, care devine rege
la o vârstă foarte fragedă, care apoi ia acest oraş distrus
şi îl aduce până la ceea ce devine una dintre cele mai
importante oraşe din perioada clasică târzie.
Acesta este faimosul Templu din Inscripţii
poate cea mai faimoasă piramidă din toată lumea mayaşă.
Acesta a fost în 1948, când... arheologul franco- mexican, Alberto
Lhuillier a început săpăturile la partea de sus a Templului din Inscripţii.
Ceea ce el a găsit acolo a fost faimoasa scară
ce duce în jos, în adâncul piramidei.
Dar scara a fost complet umplută cu moloz
pietre mici şi noroi.
Luându-i patru ani pentru a dezgropa pas cu pas, în josul
piramidei, până când în cele din urmă a ajuns la mormântul regelui Pakal
şi la capacul gigantic al sarcofagului în jurul căruia a fost construită piramida.
Probabil cel mai remarcabil artefact Mayaş găsit vreodată
capacul de piatră al sarcofagului regelui Pakal...
a produs controverse considerabile.
Cercetătorii cred că reprezentarea Mainstream a regelui Pakal
este o călătorie într-o altă lume.
Dar teoreticienii vechilor astronauţi cred că regele este înfăţişat
aşezat la comanda unei nave spaţiale şi l-au numit
" Astronautul din Palenque"
El pare că merge în spaţiu.
El este originalul om rachetă... manipulând
o navă spaţială, călătorind în spaţiu.
Am susţinut o perioadă foarte lungă de timp
că descrierea de aici este a regelui Pakal stând, într-un fel
de navă spaţială, pentru că el se află într-un unghi modern
ca şi astronauţii la lansare.
El manipulând un fel de comenzi chiar aici.
El are un fel de aparat de respirat sau un fel de
telescop in faţa ochilor.
Picioarele sunt pe un fel de pedale, iar aici jos, avem
ceva care arată ca o evacuare a flacărilor.
În 2011, ciudata sculptură a regelui Pakal
de pe capacul sarcofagului, a fost transpusă într-o replică model 3-D
de producatorul de modele Paul Francis.
Când am văzut aceasta, am spus imediat:
"E un tip într-o capsulă spaţială."
Ştii, nu era nevoie de nici o explicaţie pentru mine,
pentru a găsi ceva.
A fost deja acolo.
Acesta a fost sculptată acolo cu mulţi, mulţi ani în urmă.
Cred că acest lucru este absolut extraordinar, deoarece
aceasta este cu siguranţă una din piesele cele mai convingătoare în
teoria vechilor astronauţi, şi pentru a vedea în cele din urmă ca un 3-D
Sculptura lui Pakal, pentru mine, este un vis devenit realitate.
Timp îndelungat, am spus că ceea ce este pe acest capac
al lui Pakal nu este ceva simbolic.
A fost ceva care artistul a văzut sau ia fost spus, şi apoi
el sau ea a încercat să recreeze acest lucru pe o lespede.
Iubesc măiestria.
Îmi place modul în care, ştiţi, la partea de jos a placii Palenque, te
vedea ceva de genul flăcări...
Pare să fie foc..
Exact.
am avut de a face un pic interpretativ.
- Am pus clopotele de motoare pe locul flăcării. - Desigur.
Dar asta este etapa propulsorului.
Îmi place, de asemenea, detaliile pe care le-ai făcut sub
piciorul drept în cazul în care piciorul este aşezată pe un piedestal.
Este exact ceea ce putem vedea pe placa Palenque.
Şi cum mâinile sale manipulează nişte controale,
de asemenea, acest tip de aparat de respiraţie care se află în
faţa nasului lui.
Aparatul de respiraţie este de fapt o piesă foarte elegantă.
Este numit "dătătorul de viaţă".
Transferă sufletul prin aceasta, iar "dătătorul de viaţă" pentru mine înseamnă aer.
Adica, noi respirăm aer.
Acesta este un tip care are nevoie de aceasta mască pentru a supravieţui.
Pentru că unde este el?
În spaţiul cosmic.
Ar putea sculptura de pe capacul sarcofagul regelui Pakal
să ofere într-adevăr confirmarea complicităţii
dintre conducători mayaşi şi forţele extraterestre,
aşa cum teoreticienii vechilor astronauţi cred?
Poate dovezi suplimentare pot fi găsite gravate în piatră în întreaga
Mezoamerica.
Palatul de la Palenque.
Descoperit în secolul al 18-lea de exploratorii spanioli,
acest compus regal este cel mai mare şi mai complex
găsit în oraşul vechi.
Cercetatorii cred că povestea turnului de patru etaje din mijlocul
palatului a fost construit astfel încât regii şi preoţii mayaşi să poată observa
mişcarile celeste ale soarelui şi stelelor.
Acesta este principalul palat de aici, de la Palenque, iar una
dintre caracteristicile neobişnuite este observatorul, un turn imens
care priveşte stelele.
De asemenea, tot palatul are aceste neobişnuite ferestre în formă de T
care i-au uimit pe arheologi de secole.
Se crede că, probabil, ele reprezintă "Vântul lui Dumnezeu",
dar, de asemenea, este posibil ca aceste
ferestre în formă de T să arate spre cer.
Ce anume căutau conducătorii oraşului Palenque?
Turnul Palatului din Palenque este doar unul
din multele observatoare celeste construite de-a lungul vechilor
teritorii mayaşe.
Practicul lor sistem de astronomie a fost
unul observaţional, iar proiectarea şi construcţia unui lot
de astfel de clădiri a fost destinat, pentru a crea aceste linii de vedere, pentru a
crea aceste avantajele de observare pentr a vedea şi marca
evenimentele astronomice importante.
Vedem că templele au fost aliniate la momente specifice
în timp, iar echinocţiile şi solstiţiile sunt cele mai
importante momente, în timp, astfel încât oriunde ne uităm, vom vedea cum
această cunoaştere de astronomie este încorporată în acestea
monumente.
Pieţele, au fost locuri minunate unde oamenii stăteau
şi se închinau în semn de respect pentru anumite perioade ale anului.
Acestea erau locuri care au fost aliniate din timpuri imemoriale...
Sute şi sute de ani... pentru a face aceste observaţii specifice
Dar ce ... sau, poate, pe cine...
căutau mayaşii în cer?
Potrivit vechilor astronauţi teoreticieni, răspunsul poate fi
găsit sculptat în piatră.
În Quirigua, Guatemala, există un parc naţional
de grădini zoomorfe.
Zoomorfii sunt acei bolovani gigantici care au fost sculptaţi în
forme diferite.
Unii dintre aceştia înfăţişează crocodili, altele descriu ţestoase.
Dar, în acelaşi timp, sculpturile amintesc de
ceva tehnologic în natură.
De fapt, există un bolovan în care îl putem vedea pe acest tip
care în esenţă stă în interiorul unui anumit tip de cabină de pilotaj.
Este posibil ca acest lucru să nu fie nimic altceva, iar artistul
să redea ceva ce ei nu au înţeles, deoarece
cadrul lor tehnologic de referinţă a fost mai puţin avansat decât
cadrul nostru tehnologic de referinţă pe care îl avem astăzi?
În prezent, în statul mexican Tabasco, din apropierea
Golfului Mexic, se află ruinele unui centru ceremonial
numit La Venta.
Aici, în 1862, Oil Riggers a descoperit patru pietre foarte mari
în formă de capete pe teritoriul Olmecilor din Mezoamerica.
De atunci, arheologii au scos la iveală mai mult de 13
sculpturi care au fost sculptate în 850 î.Hr..
Cunoscute sub numele de "Capete colosale", cercetătorii cred că ele descriu
Olmecs... o civilizaţie veche pe care mulţi o consideră a fi
strămoaşa mayaşilor.
Unul dintre cele mai frapante aspecte ale artei olmecilor
şi arheologiei lor sunt aceste capete colosale sculptate
iar una dintre ipotezele care a fost pusă pentru a explica existenţa lor
este că au fost portretele importante ale unor domnitori, regi,
şamani, oameni importanţi în societatea lor.
Dar teoreticienii astronauţilor antici susţin
că misterioasele statui de piatră sunt o dovadă a intervenţiei
extraterestre în trecutul îndepărtat.
Capete enorme de piatră s-au găsit
pe teritoriul olmecilor care au fost făcute frumos,
iar apoi îngropate ritual.
Vă întrebaţi... oare ce sunt astea?
Sunt acestea capete de conducători sau de preoţi, sau au fost poate
ale extratereştrilor care au vrut să se prezinte, deoarece aveau caracteristici
faciale neobişnuite?
Aceşti oameni poartă de multe ori căşti ciudate,
şi par a fi străini.
Ei par a fi din Africa şi Orientul Mijlociu sau din alta zonă
ceva asemănător.
Deci, ce fac ei aici, în America Centrală?
Aveţi acest amestec curios de diferite grupuri rasiale.
Au venit ele cu zeii din cer?
Poate că, de asemenea, sunt extratereştri precum E.T .
Există o statuie care ne arată
în mod clar că olmecii poartă un anumit tip de costum de zbor.
Pentru mine, aceasta, nu descrie nimic altceva, decât că cineva din Africa
a vizitat America Centrală într-un fel de costum de zbor
si cu un anumit tip de ambarcaţiune.
Avem aici picioarele ca într-un costum de astronaut,
şi există, de asemenea, un anumit aparat de susţinere al vieţii
care se găseşte pe piept.
Există şase aripi
Iar capul este clar delimitat de o
calotă similară cu cea a astronauţilor moderni.
Deci, ce avem aici, în opinia mea, nu este nimic altceva
decât reprezentarea fizică a unei întâlniri extraterestre
cu sute de... şi da, chiar mii de... ani în urmă.
Există dovezi considerabile care leagă
mayaşii şi olmecii de fiinţele extraterestre.
Avem în La Venta, mulţi dintre olmeci purtând măşti curioase.
De asemenea, la Tikal, ei poartă ceva ce arată ca măştile pentru spaţiu,
cu tuburi de respiraţie
Avem, de asemenea, persoane care plutesc deasupra anumitor
obiecte şi alte lucruri de genul ăsta în lumea mayaşă.
Aceştia sunt "birdmen", oameni care pot zbura.
Dar sculpturile din piatră fac adevărata dovadă
că mayaşii au avut un contact timpuriu cu călătorii stelari, aşa cum
vechii astronauţi teoreticieni susţin?
Şi alte dovezi ar putea dezvălui un adevăr şocant, precum că
unii conducători ai vechilor mayaşi au fost ei înşişi de altă origine ?
America Centrală.
Aici, în vestul Hondurasului, se află impresionantele ruine ale
vechiului oraş mayaş, Copan.
Şi, deşi templele din Copan, piramidele şi monumentele
sunt printre cele mai importante site-uri mayaşe, cercetătorii caută
să explice incredibilele realizări pe care maiaşii
le-au făcut cu o structură de 72 de trepte, cunoscută ca
"Scara Hieroglifică"
"Scara Hieroglifică" de la Copan
a fost construită devreme, în anii 700 AD
cu intenţia de a scrie istoria Copanului, la acel moment.
Şi aşa a fost conceput ca un monument public, spre slava şi
succesul tuturor regilor, de la Yax K'uk Mo ", până la
al 13-lea care a comandat ca acesta să fie construit.
Sculptate în 1200 pietre într-un monument masiv,
simbolurile antice maya, cunoscute sub numele de hieroglife, alcătuiesc ceea ce
istoricii cred că este unul dintre cele mai vechi si mai sofisticate
sisteme de scriere.
Dar, pentru secole, hieroglifele găsite în întreaga Mezoamerică
au fost indescifrabile.
Apoi, în 1880, bibliotecarul şi antropologul german Ernst
Forstemann a spart codul.
Ernst Forstemann a fost bibliotecar la Dresda.
Şi în biroul său a ţinut unul din cele patru cărţi mayaşe, "Codex Dresda".
A fost un matematician genial şi extrem de logic şi a avut intuiţii
enorme.
Şi, la un moment dat, când nu a mai putut citi o singură hieroglifă mayaşă,
el a fost în măsură să deprindă caligrafia mayaşă.
Scrisul hieroglific mayaş este foarte robust,
pentru că foloseşte de fapt două componente.
Există graficele logo.
Graficele logo sunt într-adevăr imagini care reprezintă cuvinte întregi.
Deci "Balaam", de exemplu, care este "Jaguar", ar putea fi scris
doar cu un cap de jaguar.
Pe de altă parte, avem aceste lucruri pe care le numim fonetică
complementară.
Iar acestea sunt simbolurile.. şi sunt imagini care reprezintă sunete.
Conform interpretărilor
scării hieroglifice, cronica hieroglifică, indică nu numai
istoria, dar, de asemenea şi originea conducătorilor antici mayaşi.
Hieroglifele sunt cu adevărat ataşate la ceea ce a fost
Important pentru drepturile de autor ale timpului, şi că au fost din neamul
genealogic al regilor.
Ei au ieşit din tipar pentru a demonstra modul în care acestea au fost
conectate la strămoşii lor şi zeii strămoşilor lor, şi pentru a
stabili dreptul lor de a guverna.
Aceasta este o imagine de prim plan pe care am luat-o
sculpturii lui Uaxac Lahun Ubac C'awil, al 13-lea domnitor din Copan.
Şi în care este descrisă faţa lui, cu toate podoabele sale.
Iar apoi a pus un pasaj hieroglific sculptat pe lateral.
Noi nu credem că oamenii de rând îl puteau citi, dar toate elitele
şi regele puteau.
Deci, el sau o altă persoană din elită ar putea veni aici şi i-ar putea
impresiona pe oameni iar acest lucru demonstrează semi-divinitatea
dintre regele nostru şi puterea lui de a
interveni între noi şi ceruri.
Dar care a fost sursa reală a puterii şi
autoritate din spatele preoţilor şi regilor mayaşi?
Dezvăluie hieroglifele cu adevărat o altă lume
de origine, ca şi mayaşii însăşi?
Teoreticienii astronauţilor antici cred că răspunsul este da.
Ce trebuie să ne gândim despre astăzi este,
de unde provine originea preoţilor?
Iar originea nu este nimic altceva decât ceea ce ei au fost iniţiaţi
de o cabala de preoţi... Ei au fost toţi în contact cu
extratereştrii, şi de aceea au fost veneraţi.
Strămoşii noştri credeau că sunt zei deoarece aceştia nu
înţelegeau "nuci-şi-şuruburi" aspectele din spatele acestor vizite.
Dar, când totul se reduce la ele, totul a fost o mare
neînţelegere şi o modalitate de a păstra oamenii comuni într-un loc.
La început, primul domnitor a fost
zeu... descendent real din cer, extraterestru.
Dar mai târziu, preoţii şi conducătorii au luat numele zeilor strămoşilor lor.
Aşa că au ţinut asta secret şi au făcut un fel de conspiraţie în jurul lor,
pentru ca oamenii normali să le ofere daruri, să le ofere
aur, metal, toate tipurile de cadouri , etc , aşa cum ei au făcut
câteva secole înainte pentru adevăraţii zei.
Deci a fost un fel de conspiraţie
între preoţi şi între regi.
Hieroglife mayaşe spun în mod expres că mayaşi
au fost absolut convinşi de existenţa fiinţelor
din alte lumi, şi că de fapt cred că aceste fiinţe
sau manifestat în mod regulat la momente prestabilite de timp.
Poate că o altă dovadă a credinţei mayaşilor
în existenţa fiinţelor extraterestre ar putea fi
găsite în ritualurile lor de zi cu zi de sacrificii umane.
Oamenii de ştiinţă cred că sângele oferit a fost văzut ca un act de
devotament faţă de conducătorii mayaşi,
care se presupune a fi descendenţi ai zeilor.
Ştim că sacrificiul de sânge era practicat de mayaşi,
deoarece acestea, mai era practicat atunci când au venit spaniolii.
Avem imagini pe pereţi, picturi, pe vase şi sculpturi
care arată oameni închinând propriul sânge
şi sacrificând alte persoane.
Mayaşii au avut un complex panteon, care a implicat
zeii din cer, şi conducătorii care ar trebui să fie
descendenţi ai acestor zei.
Şi au crezut că aceşti zei au cerut sacrificarea lor
şi că sângele lor, sângele regilor lor, a fost
ideal pentru a fi jertfit zeilor.
Mai târziu, mayaşii au început să ia prizonieri, în special
prizonieri regali, şi să-i execute folosind sângele lor
dept cadou pentru zei.
Anticii mayaşi au fost deosebit de îngrijoraţi
că zeii Jaguar au venit pe Pământ din altă parte şi
i-au instruit, iari în schimb au vrut
sacrificii pentru zeii Jaguar.
În special, sacrificii de inimă.
Noi vedem sute, dacă nu mii, de oameni care au fost
târâţi până la piramide şi într-adevăr sacrificaţi.
Categoric, nu există această convingerea absolută că mayaşii
aveau nevoie de intervenţia zeilor, şi au crezut că
fiinţele umane sacrificate într-un fel aveau să aducă înapoi zeii.
Este foarte posibil ca această civilizaţie,
oricât de cultă părea să fie, pare să fi fost
de asemenea, destul de barbară.
Iar acest lucru ar fi putut fi modul lor de a încerca să
ofere ceva zeilor.
Jertfele de sânge, nu au fost nimic altceva, decât un act de
disperare pentru a aduce întoarcerea extratereştrilor.
Pentru că un lucru este clar ca cristalul: În fiecare singură
cultură antică, există o promisiune de revenire în viitor a acestor zei.
Jertfele de sânge au fost ceva ce pe noi, oamenii, ne-au făcut
să nu am înţelegem că cei cu care ne confruntam nu au fost
nimic altceva decât călători spaţiali din carne şi sânge în loc de adevăraţi
sau reali zei.
Dar de ce mayaşii cred că ei au fost
conectaţi la zei prin sânge?
Sau poate au existat dovezi în ADN-ul lor, care ar putea lega
linia regilor mayaşi la fiinţe supranaturale, la fel cum vechii
teoreticieni astronauţi cred?
Şi dacă este aşa, este posibil ca vizitatorii extratereştri, să fi
rămas în urmă asumându-şi rolul de regi mayaşi?
Poate că răspunsul poate fi găsit, nu prin examinarea rămăşiţelor
vechilor mayaşi, ci prin studierea miturilor lor de creaţie.
Chicago, Illinois.
Găzduit aici, în Biblioteca Newberry se găseşte manuscrisul mayaş
cunoscut sub numele de Popol Vuh.
Literal tradus, înseamnă "cartea poporului", şi este o
colecţie de istorii orale a trecutului mayaşilor de-a lungul secolelor.
Scrisă în mijlocul secolului al-16-lea, această carte incredibilă cuprinde
o gamă largă de subiecte, inclusiv cele care implică mituri mayaşe de creaţie.
Discuţiile din Popol Vuh sunt despre crearea universului.
în acestea se vorbeşte despre faptul că, la început totul era întunecat.
Nu a fost nici o mare primordială.
Şi apoi aceşti creatori, mascul şi femelă, au rostit cuvântul,
şi prin cuvânt, Pământul a fost creat
precum şi animalele au fost create.
Este ca un fel de combinaţie a cărţii
Genezei şi cartea de Cronici din Biblie.
Este o poveste de bătălii între zei, care apoi se conectează
la crearea lumii, cu prezentul prin intermediul
regilor K'iche.
Acesta este cu adevărat singurul mit complet al creaţiei mayaşe pe care îl avem.
Ce s-a spus a fost că, un cadru a fost creat..
că anumite divinităţi s-au manifestat fizic
şi au luat decizii cu privire la ceea ce avea să se întâmple.
În cazul mayaşilor, aceasta a fost o alegere cu privire la locul în care
mayaşi aveau de gând să trăiască, precum şi la selectarea unor situri sacre.
De-a lungul existenţei lumii antice, au fost
numeroase mituri similare de fiinţe supranaturale care vin pe
Pământ şi interacţionează cu unii dintre cei mai vechi oameni.
Mulţi istorici obişnuţi cred că aceste poveşti reprezintă
numai convingerile religioase şi spirituale.
Dar este posibil, la fel cum vechii teoreticieni astronauţi cred,
că Popol Vuh, precum şi alte poveşti vechi ale creaţiei,
reprezintă dovada reală a contactului cu extratereştrii
în trecutul îndepărtat?
Conform traducerii hieroglifelor găsite în numeroase
oraşe antice mayaşe, Kukulkan, sau "Marele şarpe cu pene",
a fost zeul care a adus cunoştinţele mayaşilor.
Când vorbim despre zeii mayaşi, ştim
că zeul cel mai important pentru ei a fost şarpele cu pene,
sau Kukulkan.
Vedem imaginea lui în întreaga lume mayaşă.
Vedem mari imagini sculptate în piatră.
Kukulkan este adesea descris ca un şarpe cu pene,
unii spun un dragon sau un şarpe cu aripi.
Aceasta face pe unii să creadă că Kukulkan ar fi putut coborâ
din cer.
Acum, mayaşii au trăit în junglă.
Mayaşii ştiau că şarpele nu putea zbura, dar acest şarpe,
acest şarpe, ar putea zbura.
Cele mai vechi istorii mayaşe spun că Kukulkan a fost profesorul mayaşilor tineri.
El a ales opt băieţi cu vârste între 7 şi 12 ani,
şi ia învăţat pe aceşti opt băieţi matematică, astronomie,
şi tot felul de ştiinţe.
Mai târziu, Kukulkan a dispărut, cu promisiunea că se va
întoarce în viitorul îndepărtat.
Aceşti baieţi au devenit primii preoţi şi primii profesori
ai mayaşilor.
Unele dintre legendele care au apărut
de-a lungul coastei Golfului este despre o plută de şerpi, ce a răspândit
cunoştinţe, în acea parte a ţării.
Chiar şi astăzi, în unele dintre culturile mayaşe, el este venerat ca un
mare zeu care a adus toate aceste învăţăturl ale civilizaţiei
în acea parte a lumii.
Şi totuşi, nimeni nu ştie cine a fost sau de unde a venit.
Ciudate, reprezentări ale unui zeu şarpe înaripat
pot fi găsite peste tot în jurul lumii antice.
În India, textul epic al vechii Mahabharata detailează
persoane din cer, cunoscute sub numele de Nagas.
Datând în jurul anului 2500 BC, pe jumătate-uman şi jumătate şarpe
entitatea arată aproape identic cu cea a mayaşilor, Kukulkan.
Şi mitologia antică chineză din mileniul V î.Hr.
descrie dragoni zburători care sunt tulburător de asemănători cu
zeul şarpe descris în Mezoamerica.
Pentru popoarele care au precedat incaşii,
în Peru, au existat idei similare cu personaje, cum ar fi
Quetzalcoatl, şarpele cu pene care a fost aducătorul înţelepciunii
şi despre care s-a spus că a coborât în lume, din cer.
Şi, din nou, aducând cunoştinţe despre civilizaţie
popoarelor din America Centrală.
Există o legătură comună între mai multe culturi
vechi ale Americi atunci când vine vorba de zeul şarpe cu pene.
Cherokee, de exemplu, cred că timpul lor,
calendarul lor, se bazează pe un şarpe cu clopoţei pe care-l puteţi vedea
pe cerul nopţii... probabil, o constelaţie.
Deci, ideea de un şarpe sau un dragon este comună
printre multe culturi antice, şi nu doar mayaşilor sau
Mesoamericanilor.
Şarpele este dătător de înţelepciune, în atât de multe
culturi, şi oferă instrumente de lucru civilizaţiilor...
care lucrează cu metale, sau alte instrumente, anumite
cunoştinţe şi aspecte ale vieţii... şi pe care le oferă într-adevăr
anumitor persoane, şi că el pune aceste persoane
într-o poziţie prin care, prin poziţia lor socială,
au posibilitatea de a preda cultura lor.
Toate aceste culturi au fost departe una de cealaltă,
uneori de mii şi zeci de mii de kilometri.
Deci, cum este posibil ca toate aceste societăţi să vină cu
poveşti similare, dar identice?
Au fost într-adevăr şerpi zburători sau zei care au fost şerpi?
Desigur, nu.
Această tehnologie a fost greşit înţeleasă.
Unele tipuri de vehicule au fost văzute coborând din
cerul din care oamenii au venit... astronauţi...
au instruit oameni din diferite culturi din diferite societăţi
în anumite discipline ştiinţifice.
Aceasta nu este o coincidenţă.
Aceasta este o dovadă că extratereştrii şi anticii s-au întâlnit în trecut.
Nu există nici o altă cale.
Poate vechile mituri şi legendele de creaţie
ale zeilor şarpe cu pene să fie într-adevăr interpretate ca şi
vizite extraterestre, cum susţin teoreticienii vechilor astronauţi?
Şi dacă este aşa, ar fi putut călătorii celeşti, să dea mayaşilor
atât instrumente cât şi cunoştinţe pentru a ajuta civilizaţia lor să avanseze?
Poate dovezi suplimentare pot fi găsite dacă ne uităm la legătura
foarte profundă dintre mayaşi şi stele.
În statul mexican Yucatan
găsim ruinele vechiului oraş mayaş Chichen Itza.
Aici, în secolul al X-lea, mayaşii au construit ceea ce a devenit cunoscut
ca observatorul El Caracol.
are patru uşi pe partea de jos, care pot fi utilizate
ca puncte de observare, şi un număr de ferestre pe
partea de sus, dar cele mai multe dintre acestea au căzut .
Avem doar doi ani şi jumatate din cei din stânga.
Dar uitându-ne la ele putem vedea că acestea sunt orientate cu siguranţă
către soare, probabil către lună.
Există indicii că acestea ar fi putut fi folosite pentru
stele si planete.
Ei au urmărit în special Venus,
fazele lunii, eclipsele.
Ştim asta pentru că avem cărţi, care înregistrează aceste lucruri.
Cei mai mulţi cercetători sunt de acord că între 250-900 AD,
mayaşii au fost cei mai avansaţi astronomi din timpul lor.
Dar de ce au observat cosmosul atât de intens?
Şi ceea ce ar putea ei să caute?
Mayaşii au fost foarte sofisticaţi din punct de vedere în ceea ce
priveşte cerul cât şi în calendarele în care au ţinut evidenţa.
Capacitatea de a înţelege că Venus steaua dimineţii şi
steaua Venus de seară sunt aceleaşi stele a fost foarte rar facută
în istoria omenirii.
Ele au fost deseori văzute ca două entităţi diferite.
Ideea că acestea ar putea prezice cicluri ale cerului
reflectă rafinamentul lor.
Mayaşii au fost unii dintre singurele popoare vechi, care
au inventat un sistem matematic pe care îl folosim, şi care se numeşte
locul de valoare de la zero.
Utilizarea locului valorii zero, ne permite să facem enorme
calcule, numere care sunt foarte, foarte mari.
Ei ar fi putut calcula, probabil, lucruri de mii de ani în trecut.
Au dezvoltat mayaşii o astfel de măiestrie în
astronomie şi matematică pe cont propriu?
Sau este posibil, la fel cum vechii teoreticieni astronauţi cred,
că conducătorii de elită ai mayaşilor au primit ajutor de la
călătorii stelari?
Mayaşii, de exemplu, au avut cunoştinţe despre
planeta Venus din jurul sistemul nostru solar într-un astfel de
mod precis că, în 6000 de ani, diferenţa a fost doar de câteva ore.
Acum, mayaşii în sine nu au trăit 6000 de ani.
Aşa că nu au avut timp... 6000 de ani... pentru a observa şi
pentru a calcula dacă rotaţia lui Venus este corectă sau nu,
deoarece aceştia au avut informaţii de la zeii lor.
Mayaşii nu aveau cum să dezvolte aceste sisteme
pe cont propriu, deoarece le-ar fi luat de la mii de ani,
la zeci de mii de ani de observaţie.
Deci, este clar că le-au fost date acestora de către extratereştrii
care au avut contact cu poporul mayaş.
Poate cea mai interesantă realizare astronomică
mayaşă priveşte înţelegerea despre
schimbarea lentă a axei de rotaţie a Pământului în spaţiu.
Numit precesie, acesta este un proces, care durează de mai mult
de 26.000 de ani pentru a fi complet.
Dar cum ar fi putut urmări mayaşii asemenea evenimente
o perioadă atât de lungă de timp?
Este posibil ca, la fel ca oamenii de ştiinţă moderni, mayaşii
să fi folosit cunoştinţe despre mişcarea
Pământului în spaţiu pentru a urmări timpul?
Şi dacă da, în ce scop?
Mayaşii au dezvoltat aceste abilităţi de cronometraj
prin monitorizarea şi prezicerea mişcărilor nu numai ale soarelui
dar şi lunii, Venus, în unele cazuri, Jupiter,
Marte, Saturn şi a unor constelaţii.
Deşi majoritatea oamenilor consideră egiptenii ca
ultimii constructori ai piramidelor, de zece ori mai multe piramide au fost
construite în Mezoamerica decât în Egipt.
Dar de ce mayaşii au construit atât de multe monumente
structuri precise absolut aliniate cu soarele, luna
şi evenimentele stelare?
Ei bine, se pare că există ideea paranoică că dacă în cazul în care
nu ar fi făcut acest lucru, ceva rău se putea întâmpla.
Ei au fost în epoca a cincea, iar fiecare din aceste epoci anterioare
au crezut că sa încheiat într-un mod catastrofal.
Părea ca şi cum acestea ar trebui să se sincronizeze ritualurilor lor,
evenimentelor, jocurilor, şi în special evenimentelor
celeste, pentru că în cazul în care acestea nu ar fi, ceva rău
se putea întâmpla, şi epoca se va termina prematur.
Mayaşii au fost absolut convinşi că, calendarul
a fost crucial, deoarece stelele au fost revelatoare atunci când zeii
s-au gândit să vină înapoi, şi evident, înseamnă că zeii
provin din stele.
Dar de unde, sau de la cine vechii mayaşi au învăţat
să urmărească cu exactitate timpul mişcărilor celeste,
ale sistemului nostru solar şi dincolo de univers?
Ar putea vechii mayaşi de fapt, să conspire cu
vizitatorii extratereştri la un plan privind nu numai viitorul,
ci chiar sfârşitul lumii noastre?
Poate că o examinare suplimentară a infamului
calendar mayaş şi aşa-numitei profeţii Judecata de Apoi este necesară.
Există mai multe legende în lumea, mayaşă, care
sugerează că această dată de încheiere a calendarului Mayaş, în decembrie,
2012 este de fapt o zi apocaliptică.
Popol Vuh o discută ca pe o posibilă distrugere a planetei.
Monumentul Tortuguero, care este un site aproape de Palenque...
Este singura inscriptie în piatră care menţionează data de 2012 ca
sfârşitul calendarului.
Şi care vorbeşte despre o nouă coborâre a zeilor pe Pământ.
Dar nimeni nu ştie cu adevărat ce înseamnă cu exactitate.
Unii oameni sugerează că poate provoca un cataclism.
Alţii sugerează că poate fi în întregime zorii unei noi ere în care am
de fapt mutaţi, într-un alt mod conştient de viaţă.
În cazul în care este adevărat că mayaşii au fost în contact
cu fiinţe extraterestre, iar acum calendarul lor se încheie
pe 21 decembrie 2012, aceasta s-ar putea să fie întoarcerea zeilor
înşişi, iar extraterestrii vin inapoi pe
Pământ,la mayaşi, aşa cum au promis.
Având în vedere sofisticatul Calendar Mayaş,
este foarte posibil ca mayaşii să fi putut
prezice cu exactitate data sau un fel de
eveniment care va schimba Pământul?
S-ar putea produce un astfel de eveniment într-o nouă eră de iluminare umană?
Sau ar putea să marcheze sfârşitul omenirii în forma
unui cataclism apocaliptic?
Poate doar timpul ne va spune.
Traducerea şi adaptarea: Laurenţiu L.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro