Apariţii inexplicabile în spaţiu...
Astronauţii au raportat că au văzut prezenţa unor obiecte extraterestre.
Formaţiuni stranii pe suprafaţa lui Marte...
Unii oameni de ştiinţă de la NASA spun că acestea e doar un joc de luminii şi umbre.
Misiunile lunare se zvoneşte că sunt planuri secrete.
Cursa pentru Lună, a fost o luptă pentru a ajunge la tehnologia
lăsată în urmă de o rasă extraterestră?
Oare NASA v-a împărtăşi tot ce ştie despre univers?
Sau ei ne protejează, mascând adevărul?
Raportul Brookings spune foarte clar; Regula numărul unu, nu spune nimănui.
Dacă spui oricui, se v-a zdruncina civilizaţia noastră.
Milioane de oameni din întreaga lume,
cred c-am fost vizitaţi în trecut, de fiinţe extraterestre.
Şi dacă ar fi, adevărat?
Au ajutat extratereştrii antici, să modeleze istoria noastră?
Dacă da, s-ar putea dezvăluit originile noastre extraterestre,
prin intermediul legături cu NASA?
Season 4. Ep.05 The NASA Connection
20 iulie 1969.
În regulă, opreşte motorul. Vulturu', priveşte în jos.
"Baza de linişte" aici. Vulturul a aterizat.
Astronauţii americani, Neil Armstrong şi Edwin Eugene Aldrin, poreclit "Buzz",
sunt primii oameni care au aterizat pe Lună.
"Acesta este un pas mic pentru om, dar un salt uriaş pentru omenire".
Noi extratereştrii, care am coborât pe scară, pe 20 iulie 1969,
a fost cu siguranţă, o parte dintr-o cursă magnifică,
care am fost capabilă şi să apar brusc în grădina Edenului.
Debarcarea pe Lună, s-a petrecut, datorită curajului.
Curaj şi dispuşi să-şi asume riscul.
Şi un preşedinte care ne-a sprijinit şi ne-a spus să o facem.
Mă uit la cei din perioada lui Apollo, ca la nişte eroi,
nu doar pentru că au mers, ci dovedind sutelor de mii de oameni, că acest lucru e posibil.
Au lucrat după un plan precis, când au decis să meargă.
Au dezvoltat tehnologia şi, uite că le-a ieşit.
A fost o realizare extraordinară,
probabil, cea mai mare realizare tehnico-ştiinţifică din istoria omenirii.
Houston, aici Tranquility, cum citeşte?
Baza Tranquility, aici e Houston, foarte clar.
Mai mult de două ore şi jumătate,
Armstrong şi Aldrin, au stat pe suprafaţa Lunii.
Transmisiunile video i-au arătat pe cei doi astronauţi colectând probe de roci,
făcând fotografii şi plantând un steag american în solul lunar.
Dar de ce aceşti oameni au făcut toate astea, departe de cameră?
Ar fi putut exista o altă cameră, probabil, e o misiune ultra-secretă?
Când Apollo 11 a aterizat pe Lună,
existau anumite locuri, unde urma să se uite.
Chiar şi aşa când au orbitat Luna, existau anumite zone
pe care trebuiau să le examineze cu atenţie şi să le fotografieze.
Trebuie să vă întreb dacă NASA, n-a avut deja alese, anumite părţi ale Lunii.
Motivul pentru care au ales aceste zone, a fost,
deoarece existau anumite structuri artificiale, pe care ei le ştiau.
Potrivit înregistrărilor, zona Lunii, numită Marea Liniştii,
a fost aleasă o suprafaţă plană, pentru prima aselenizare.
Unii cercetători sugerează că acest loc a fost ales, pentru că la acea dată,
coordonatele Lunii, se alinia direct cu centura lui Orion.
Felul în care ei au ales debarcarea, a fost la o anumită dată,
o anumită latitudine şi longitudine şi la o anumită oră de aterizare.
Şi apoi va trebui să-şi creeze drumul înapoi, ceea ce se numeşte fereastră de lansare.
Persoana care a ales data şi ora de aterizare a lui Apollo,
inclusiv Apollo 11, a fost un om numit, Farouk El-Baz.
Tatăl său sa întâmplat să fie expert în religia astrală egipteană.
Conform credinţelor antice egiptene,
ceremoniile efectuate direct în cadrul centuri lui Orion, o aliniere sacră,
una prin care oamenii pot comunica cu Osiris.
Pentru vechii egipteni, această constelaţie e întruchiparea vie a marelui zeu Osiris.
Sirius e reprezentarea lui Isis, fiind soţia şi sora lui Osiris
Împreună, cei doi au condus din ceruri,
viaţa poporului egiptean a fost dictată de rotaţia, mişcarea
şi de plasare acestor două obiecte astrale pe cer.
Apollo 11 a aterizat într-o zi precisă şi într-un anumit moment,
când cele trei stele din centura lui Orion, se aflau la orizont.
La acea vreme, 33 de minute după aterizare,
Buzz Aldrin, al doilea om care a mers pe Lună,
fost al 33 în grad în masoneria Ritului Scoţian,
a efectuat o ceremonie la bordul modulului lunar, cu Neil Armstrong.
Ceea ce a făcut, a fost să toarne vin în potire, să rupă pâine,
care se numeşte ceremonie de comuniune.
Lucrul cel mai interesant despre ceremonia de comuniune este că deşi e catolică,
ea are de fapt origini mult mai profunde, mai departe de ritualul în sine,
este de ai oferi ofrandă zeului Osiris însuşi.
Deci, ele de fapt sunt, un dar adus zeului Osiris.
Eu cred că ăsta e motivul pentru care au aterizat pe Lună, la acea dată şi oră.
Anumite ritualuri trebuiesc efectuate la anumite momente de timp,
aşa se ia legătura cu această inteligenţă non-uman.
Clasa preoţească a strămoşilor noştri,
fie prin intermediul tehnologiei sau prin alte mijloace,
trebuiau să aibă o anumită pregătire pentru a veni un contact cu această inteligenţă non-umană.
Ei sunt cei care i-au instruit foarte mult pe oamenii de ştiinţă de azi,
pe cei care vor merge în spaţiu.
Ei au lăsat pe Lună, instrumente ştiinţifice,
un steag american
şi o mică placă comemorativă a misiunii Apollo 11.
Dar au mai fost şi alte articole rămase, precum;
o geantă ce conţinea o ramură de măslin din aur,
un disc din siliciu, cu mesaje înregistrate de pace şi de bunăvoinţă,
din partea a 73 de lideri mondiali.
Ce erau aceste mesaje simbolice trimise în spaţiu?
Pe cine aştepta să întâlnesc NASA pe Lună?
Când vorbim despre misiunea Apollo pe Lună,
există o teorie care sugerează că oraşele mari ar putea exista pe partea întunecată a Lunii,
oraşe de care NASA era conştientă.
Misiunile de pe Lună erau pentru astea cât şi de artefactele
găsite în aceste ruini antice şi aduse pe Pământ.
Este posibil, ca pe Lună să nu fie numai pietre,
poate fi şi tehnologie extraterestră?
Dacă extratereştrii erau pe planetă şi sunt sigur că au fost,
ar trebui să găsim, dovezi pe Lună, deoarece Luna este un loc de escală.
Trebuie o navă spaţială mamă. Ai nevoie de un fel de realimentare.
Indiferent de felul realimentări, ar putea fi materii prime,
ar putea fi piatră, ar putea fi uraniu, tot ce poate fi pe suprafaţa Luni.
Aceasta ar avea sens, dacă vom găsi unele indicaţii pe Lună,
indicaţii tehnologice, că cineva a fost aici.
În ultimii ani, mai mulţi oficialii a programului spaţial NASA,
au recunoscut că nu găsesc înregistrările originale ale debarcări pe Lună
şi pierderea rocilor, colectate de la suprafaţa lunară.
Ar putea fi aceasta, o dovadă că au pierdut un contact extraterestru posibil?
Unii susţin că fotografiile NASA au fost luate atât de pe Lună cât şi de pe Marte
şi ştiu mai mult decât ne spun.
Vor avea să vină cu termeni că, sunt minciuni tot ce s-a spus
despre forma noastră de viaţă, cu privire la tehnologiile avansate, de grupurile non-umane
care au avut un fundamental impact asupra vieţii de pe Pământ.
Veţi găsi dovezi pe partea cealaltă a Luni şi de asemenea, fără îndoială pe Marte.
De fiecare dată când te uiţi la o fotografie trimisă de o sondă de pe planeta Marte,
există aproape întotdeauna ceva cu adevărat ciudat, că nu face parte de acolo.
Carl Sagan însuşi, obişnuia să vorbească despre piramidele Elysium,
care erau foarte mari, aceste piramide tetraedrice de pe Marte.
Avem câteva poze ciudate de pe suprafaţa întunecată a Lunii şi de pe suprafaţa lui Marte.
Câteva poze ciudate, care par să arate nişte chestii artificiale, unele clădiri vechi.
De pe Marte, avem o singură fotografie de la Mariner, avem un chip.
Iar mai târziu pe imagine, chipul nu mai există.
Dar, în jurul feţei, există încă ceva ca o poartă.
Acum, unii cercetători de la NASA, spun că acesta este doar un joc de lumină şi umbră.
Alţii de la NASA, spun că piramidele sunt reale pe Marte.
Deci, în acest moment, eu nu ştiu care este adevărul.
Există unele persoane care cred că, odată cu accidentul de la Roswell,
guvernul american a stabilit comunicaţii cu fiinţe extraterestre.
Însă unii cred că nu s-au stabili un astfel de contact,
până la misiunile Apollo.
Mai există şi alţi oameni care cred, că noi chiar nu avem
nici un contact direct cu specii extraterestre.
Părerea mea personală este, că la un moment dat de-a lungul drumului,
NASA a avut un canal direct cu ET.
Dacă NASA deţine o dovadă a vieţii extraterestre, de ce le ţin ascunse?
Se pare că ai un obiect chiar în faţa ta, Mark
Poţi să te uiţi într-acolo?
Este vorba de ora zece, ora unsprezece e departe.
S-ar putea într-adevăr ca NASA să fi descoperit dovezi ale existenţei vieţii extraterestre pe Lună?
Ar putea fi acolo o dovadă în plus, a unei prezenţe străine ca martor,
de către astronauţii de pe naveta spaţială şi Staţia Spaţială Internaţională?
NASA, Centru de Cercetare Ames (ARC), Domeniul Moffett, California.
Pe 5 decembrie 2011, astronomii anunţă că telescopul spaţial Kepler,
a descoperit o planetă, pe care au numit-o, Kepler-22b,
care orbitează în aşa cunoscuta zonă locuibilă, a unei stele îndepărtate.
Descoperirea de astăzi este un indiciu ispititor, care, cu timpul,
Kepler ar putea găsi asemănări sinonime cu Pământul.
Kepler-22b este la aproximativ 600 de ani-lumină, distanţă de Pământ,
aşa că e un drum lung.
De fapt, este într-o orbită care înseamnă,
că temperaturile din timpul zilei de pe planetă, ar putea fi comparabile cu o vară în San Francisco,
astfel am descoperit o planetă care ar putea avea oceane lichide,
poate o atmosfera densă, poate chiar viaţă.
Ceea ce am dorit să se facă în cele din urmă,
să se înţeleagă modul din ce sunt alcătuite aceste sisteme planetare.
Într-adevăr ne-am dori să se găsească planete asemănătoare Pământului.
Planetele locuibile din zona soarelui, cum ar fi stele.
Este posibil ca oamenii de ştiinţă de la NASA,
să fi căutat forme de viaţă, ştiind că deja există?
Cred că în voiajele anterioare din spaţiu,
s-au descoperit dovezi ale unei prezenţe extraterestre.
Discovery, cum m-a auzi? Terminat.
Houston, te aud tare şi clar.
Pornim motoarele principale pentru start.
Principalele motoare la putere şi aprinderea în...
Trei, doi, unu, zero şi start!
La 12 septembrie 1991, naveta spaţială Discovery, STS-48,
a zburat la aproape 563 km deasupra Pământului.
Echipajul, condus de căpitanul John Creighton,
a efectuat mai multe misiuni, inclusiv lansarea
unui satelit de cercetare, în atmosfera superioară.
În timp ce astronauţii se ocupau cu diferite sarcini,
o cameră video, montată pe uşa din spate,
captura imagini, pe care NASA susţine că nu mai există.
Dar un număr de amatori care erau în direct cu monitorizarea transmisiilor,
au arătat ceea ce ei pretind, că este filmul original de la STS-48.
Materialul video prezintă ceea ce pare a fi,
o serie de obiecte neidentificate şi semnalele luminoase,
care-şi schimbă direcţia şi accelera rapid.
Aparent, naveta spaţială a fost înconjurată de un fel de OZN,
de tip farfurie, asemănător unui scut
şi la un moment dat, se presupune
că s-a pus în apropierea navetei, apoi a dispărut.
Unul dintre astronauţii afirmă pe faţă pe un canal deschis,
"Hei, suntem urmăriţi, de către o navă spaţială extraterestră."
Apoi, dintr-o dată, transmisiunea încetează.
Cred că el a realizat că e pe un canalul public şi nu pe unul privat,
atunci, probabil, foarte repede a trecut pe canalul privat,
pentru a descrie ceea ce a văzut.
Am ştiut că toată lumea a auzit povestea.
Nimeni nu mi-a adus nici o dovadă.
Deci... e peste tot acolo.
Au fost aici? Nu am nici o dovadă.
Oficialii NASA pretinde că imagini video arată particule de gheaţă strălucind în soare.
Dar este oare posibil ca transmisiile video de pe naveta spaţială,
e mult prea mult decât ceea ce oficialii NASA vor să recunoască?
Uneori astronauţi de pe navetă,
au raportat că au văzut obiecte în spaţiu, dar pe care nu le pot explica
şi care ar putea fi cauza unei prezenţe străină.
Încă de când omenirea s-a lansat în spaţiu,
au existat rapoarte în care astronauţii descriu că au văzut ceva asemănător cu o navă spaţială.
Iar noi trebuie să ne reamintim că aceste poveşti,
au fost raportate de către astronauţi şi nu de oameni nebuni.
În 1996, camera video la bordul navetei spaţiale Columbia STS-80,
arată se pare un număr de obiecte cu mişcări rapide, în afara navei.
Aceste obiecte neidentificate, apar ca dungi luminoase.
Analizând viteza şi direcţia,
au determinat pe unii cercetători să respingă afirmaţiile
că obiectele au fost resturi de la navetă sau meteoriţi.
Există filmări de la cele două navete spaţiale, foarte concrete, STS-48 şi STS-80,
care arată în mod clar, ceea ce par a fi de vehicule cu motor
care operează pe orbita joasă a Pământului, sfidând toate legile fizicii
şi reprezentând în mod clar OZN-uri sau nave spaţiale extraterestre.
Astronauţii americani nu sunt singuri călători în spaţiu
care raportează întâlniri nelumeşti.
În 1985, cosmonauţii sovietici de la bordul lui Salyut 7,
au raportat că au văzut şapte fiinţe cereşti care orbitau Pământul.
Şase cosmonauţii a susţinut că, aşa cum se uitau pe fereastră de pe staţia spaţială,
au văzut ceva ca fiind îngeri înaripaţi, în jurul navei lor
şi că aceste fiinţe erau luminoşi şi arăta ca oamenii.
Dar, bizar... aripi pe ei şi în spaţiu!
Mă întreb, ce se întâmplă aici,
au fost aceşti îngeri un fel de ET în costume spaţiale speciale
sau câmpurile din jurul navei, a fost investigată staţia spaţială sovietică?
Şi apoi, deodată, bang şi au dispărut.
Dacă rapoartele oamenilor de ştiinţă sunt adevărate,
este aceasta o dovadă că o inteligenţă ET a încercat să ne contacteze?
Gordon Cooper a abordat Naţiunile Unite cu privire
la înfiinţarea unui birou pentru luarea legăturii cu extratereştrii.
Acest lucru ne este necunoscut.
Sunt oameni care ştiu că ar fi mai multe specii de extratereştrii care ne-au vizitat
si se pare că pentru o lungă perioadă de timp.
Ar putea să fie într-adevăr NASA, sursa de informaţii secrete
cu privire la existenţa unor fiinţe extraterestre?
Poate că răspunsul poate fi găsit, aruncând o privire la originile curioase ale NASA.
29 iulie 1958.
Răspunzând la lansarea cu succes a satelitului sovietic Sputnik,
preşedintele Dwight Eisenhower semnează Naţional Aeronautics and Space Act,
de instituire oficială a NASA.
NASA a fost formată în anul 1958,
făcând parte dintr-o agenţie guvernamentală anterior existentă, numită ANCA,
care se ocupa doar cu aeronautica, iar apoi, cu programul spaţial,
care a fost dezvoltat de armată şi forţele aeriene.
NASA a fost înfiinţată pentru a angaja şi Statele Unite în cucerirea spaţiului cosmic
şi de a fi un concurent în noua direcţie pe care umanitatea
să-şi ducă explorarea spaţiului şi în afara sistemul nostru solar.
Preşedintele şi Congresul a stabilit ca NASA,
să facă parte din Departamentul de Apărare.
Motivul oficial a fost, de a preveni furtul de tehnologie de către sovietici.
Dar unii cred că motivul real pentru această clasificare,
n-a fost de a ascunde informaţiile de sovietici,
ci să păstreze secrete faţă de publicul american.
O mulţime de oameni cred că NASA, este o agenţie de ştiinţă civilă, dar nu este.
Se spune chiar acolo, într-un document al Congresului,
că dacă ceva se descoperă, să fie supusă clasificării
şi ţinută secretă de restul lumii, cât şi faţă de poporul american.
Raportul Brookings, care a fost comandat de NASA
a fost comandat în scopul de a decide ce trebuie să facă NASA,
în cazul în care s-a făcut un fel de contact extraterestru,
dacă s-au găsit, artefacte fie pe Lună sau pe Marte,
sau dacă s-a avut contact direct cu o inteligenţă superioară,
ceea ce ar trebui să facă, raportul Brookings spune foarte clar,
regula numărul unu, nu spune nimeni.
Dacă spui oricui, se v-a zdruncina civilizaţia noastră. Asta ne v-a distruge.
Unii cercetători cred că, dovezile ascunse de pe agenda NASA-ei,
se găsesc în legăturile strânse dintre oamenii de ştiinţă fondatori şi societăţile secrete.
Aceste societăţi secrete au la baza lor,
o convingere, că se descind direct din aceşti mari zei ai Egiptului antic, Isis, Osiris, Horus
şi au considerat că aceşti zei au fost adevărata lor sursa, pe linie genealogică
şi de asemenea, că aceşti zeii vin din spaţiu.
La vârf, trebuie să fie masoni.
La avut pe James Webb, fost director la NASA.
La avut pe Kenneth Kleinknecht,
care era şeful programului Mercur, Apollo şi Gemini.
El a fost un mason de gradul 33 al Ritului Scoţian.
Mai jos, erau Hermetic Order of the Golden Dawn, sau adepţii lui Aleister Crowley.
Jack Parsons, a fost pus la Jet Propulsion Laboratory
şi aşa au ajuns toţi sub acelaşi acoperiş,
cu aceeaşi ordine de zi şi cu acelaşi sistem de credinţă.
Vedem aceste practici de trecerea cunoştinţelor de-a lungul societăţi secrete
şi de a reveni toţi la zilele iluminări.
Din elita selectă, fac parte cei suficienţi de inteligenţi
sau cei capabili să mânuiască aceste cunoştinţe secrete,
dar nu din marea populaţie.
Intrebarea este, aceste cunoştinţe au fost transmise din generaţie in generaţie,
prin intermediul societăţilor secrete?
Acestea pot precede, societăţile secrete pe care le cunosc,
din timpurile moderne, până înapoi în zilele faraonilor.
Ar putea egiptenii antici, să fie părinţii fondatori a lui NASA,
au împărtăşit aceleaşi convingeri, că oamenii se descind din fiinţe extraterestre?
Cum au procedat membrii ai acestor societăţi secrete, călătoria în spaţiu?
Şi cum a influenţat trecutul antic, activitatea lor?
Sunt bănuiţi că aceşti oficialii NASA, au utilizat un punct ascuns de pe agendă,
la utilizarea repetată a numărului 33,
o cifră simbolică, extrem de importantă în societăţile secrete.
Dacă te uiţi la prima pistă de aterizare de la Cape Canaveral,
unde aterizează aeronavele şi eventual înapoierea navetei spaţiale,
a fost pista 33.
Dacă te uiţi la rampa de lansare de la White Sands din New Mexico,
singura rampă de lansare este numărul 33.
Se pare că acest număr pătrunde peste tot la NASA
şi faptul că este conectat la masoneriei te face să te miri,
dacă mai există un alt simbol funcţional mai profund.
Cercetătorii cred că legătura cu credinţele antice egiptene pot fi,
găsite în emblema programului spaţial Apollo, a lui NASA.
Ei pretind că "A" mare, nu reprezintă zeul grec Apollo,
ci pe Asar, zeul egiptean cunoscut mai frecvent sub numele de Osiris.
Acest fapt este indicat de grup de trei stele, în centrul lui "A",
care reprezintă stelele din centura lui Orion.
Mă întreb dacă stele,
cum ar fi Orion şi Sirius sunt foarte importante pentru NASA,
pentru că în, tradiţiile antice, inclusiv egiptene,
se spune că zeii au venit din spaţiu şi că aceştia sunt la originile noastre.
În mod similar, cercetătorii au subliniat faptul că
simbolul de pe patch-uri lui Mercury Mission,
este aproape identică, cu o pictogramă a Egiptului antic.
Dacă te uiţi la emblema misiuni, simbolul pentru Mercur, este foarte similară cu Ankh-ul egiptean
şi la fel de ironic, faptul că ai acest tip de simbol egiptean,
în ceea ce se presupune a fi o reprezentare a mesagerului Mercur.
Ar trebui să fie o mitologie greacă şi nu o mitologie egipteană.
Este posibil ca, oamenii de ştiinţă de la NASA, să creadă în extratereştrii,
care ne-au vizitat Pământul în trecutul îndepărtat?
Dovezi suplimentare pot fi găsite în invenţiile geniului din spate,
puţin probabil, a programul spaţial NASA, fostul ofiţer SS nazist, Wernher von Braun.
Londra. Anglia.
8 septembrie 1944.
O rachetă balistică de 13 tone a explodat,
ucigând trei şi rănind 17 oameni.
Arma "Răzbunarea 2", cunoscută şi sub numele de racheta V-2,
a fost lansată, din interiorul Germaniei naziste.
Racheta având carburant lichid,
s-a dovedit a fi prima din lume, cu rază lungă, ghidată de computer
şi primul obiect făcut de om, pentru a cuceri spaţiul cosmic.
Această tehnologie incredibilă, a fost ideea unui om,
care va deveni în cele din urmă un geniu la NASA,
un inginer de 32 de ani, numit Wernher von Braun.
Dr. von Braun a fost recunoscut de toată lumea,
ca cel mai strălucit om de ştiinţă din Germania.
El a găsit o modalitate de a imprima rachetei o viteză de 6.400 km pe oră.
A proiectat camera de combustie, răcită de propriul combustibil lichid
şi re-dirijat spre camera de combustie şi a pus un sistem de ghidare a rachetei.
A fost expert în rachete din toate privinţele, un fapt nemaipomenit.
Pasiunea lui von Braun pentru rachete, a început de la o vârstă fragedă.
Fiind tânăr, a citit romane SF de H.G. Wells şi Jules Verne,
a ascultat poveşti mitice despre zeul nordic Tyr,
un zeu care a cârmuit pe Marte şi a oferit cunoştinţe şi tehnologie omului.
Wernher von Braun, încă din copilărie,
a fost absolut convins, că am putea merge "acolo".
Şi a stăpânit-o.
Şi astfel a fost absolut convins că omenirea are o misiune
şi el a avut un rol pentru a o efectua.
El simte că v-a fi posibil să se meargă pe Marte,
unde se va găsi dovezi de civilizaţie extraterestră
şi de acolo, mai departe în spaţiu.
Von Braun a dorit să meargă în spaţiu, la stele.
Dar apoi, a ajuns atât de bun în rachete,
încât germanii au vrut rachete V-2 pentru Londra.
A fost foarte bun în astea.
În timpul celui de-al doilea război mondial,
Von Braun a lucrat ca director tehnic la Centrul de Cercetare din Peenemunde, Germania,
unde a construit rachete, nu pentru călătoria în spaţiu, ci arme de război.
Strălucirea sa ca savant, ia adus un loc în SS,
printre oamenii de ştiinţă cei mai de încredere a lui Hitler şi a ofiţerilor.
SS-ti lui Hitler nu era nimic mai mult, decât o societate secretă.
Cei de la SS, se credeau arieni, având linii de sânge pur,
care au venit direct de la Isis, Osiris, Horus şi Seth.
Von Braun a aflat despre miturile de superioritate a rasei ariene
şi locul lor de drept în stele, de unde au venit.
Este complet logic, faptul că Von Braun ar fi fascinat de spaţiu.
Menirea era pentru a ajunge înapoi la stele şi de a reveni la zeii,
de a demonstra că putem face aşa cum au făcut şi ei,
de a călătorii în stele, de a călătorii pe planete
şi practic de a revendica locul nostru corect, în univers.
Deşi racheta V-2 a fost mult mai avansată decât orice altă armă
din timpul celui de-al doilea război mondial,
nu a fost suficientă pentru a preveni înfrângerea Germaniei.
Şase săptămâni după ce ultima V-2 care a căzut în Anglia,
Von Braun s-a predat forţelor americane.
Eu însumi şi toată lumea pe care o vezi aici, am decis să mergem spre vest.
Von Braun şi echipa sa de oameni de ştiinţă,
au fost aduşi în SUA în cadrul unui program controversat clasificat,
cunoscut sub numele de Operaţiunea Paperclip.
După război, ne-am decis să avem ca adversari pe Uniunea Sovietică
şi că avem nevoie pentru asta de un salt tehnologic.
Aşa că am adus pe aceşti oameni de ştiinţă nazişti, muşamalizând contextul lor
şi integrându-i în complexul nostru militar industrial.
În timp ce-şi continua munca sa în proiectarea rachetelor militare,
Von Braun a publicat o serie de cărţi şi articole în reviste,
unde sunt descrise conceptele sale pentru o aterizare lunară,
o misiune cu echipaj uman pe Marte şi chiar o staţie spaţială orbitală.
Întreaga roată se v-a roti încet, în trei rotaţii pe minut.
Forţa centrifugă care rezultă, va produce o gravitaţie artificială pentru oamenii din roată.
Observaţi că podelele sunt amplasate, astfel încât oamenii să stea cu capul spre centru.
Dar de ce Von Braun, era atât de pasionat de a călătorii în spaţiu?
Wernher von Braun a fost foarte mult imaginea publică ştiinţifică a programului spaţial american.
El a fost obsedat, de felul lui, nu doar pentru a merge pe Lună,
dar de asemenea şi construirea de colonii pe Marte.
Înţelegerea a fost, de a construi o rachetă, care nu merge numai câteva sute de mile,
ci o rachetă care ar putea face un sfert de milion de mile, până la Lună.
Dacă ar fi să încep de azi un program spaţial, bine organizat şi sprijinit,
cred că o rachetă de pasageri, practic,
ar putea fi construită şi testată în decurs de zece ani.
Von Braun a început să lucreze la un Jupiter-C, care a fost o îmbunătăţire la V-2.
Dar ceea ce este de necrezut este, el a plecat de la o îmbunătăţire a V-2, la un Saturn F-1,
care este şi azi, după 45 de ani mai, este încă cel mai puternic, cel mai de încredere
şi cel mai bun motor de rachetă care a existat vreodată,
chiar dacă el a fost făcut acum 45 de ani în urmă.
La 5 mai 1961, la mai puţin de trei ani de la aderare la NASA,
Von Braun a stat şi a vegheat la una dintre rachetele sale,
care îl transporta pe Alan Shepard în sus, în spaţiu.
20 de zile mai târziu, la 25 mai 1961, preşedintele Kennedy,
a anunţat obiectivul său, de a trimite un om pe Lună.
Am ales să mergem pe Lună în acest deceniu şi de a face alte lucruri,
nu pentru că este uşor, ci pentru că este greu.
Deoarece acest obiectiv, va servi pentru a organiza
şi de a măsura cele mai bune energii şi priceperi ale noastre.
În conformitate cu Memorandumul naţional de acţiune pentru securitatea naţională, nr. 271,
JFK a urmărit îndeaproape anunţul lui,
cu propunerea de a fuziona programul spaţial NASA, cu cel a sovieticilor.
Dar de ce, atunci când americanii,
au fost în cele din urmă, cu un pas înainte în cursa pentru spaţiu,
s-ar fi oferit JFK să împartă tehnologii cu rivali Americii?
Conform teoreticienilor conspiraţiei, este că ceva s-a descoperit de-a lungul drumului,
de existenţa vizitelor extratereştrilor şi ei deja ştiau despre aceasta.
Cursa pentru Lună, a fost o cursă între două naţiuni,
sau a fost o cursă a două naţiuni, pentru a ajunge la tehnologia de pe Lună,
care a fost lăsată în urmă de o rasă extraterestră?
Este posibil ca rachetele lui von Braun, să fi atras atenţia fiinţelor supranaturale,
aşa cum unii teoreticieni cred?
La ce se aşteptau oamenii de ştiinţă de la NASA, să găsească pe Lună?
Ar putea, înafară de asta, să caute dovezi de viaţă pe Marte?
Centrul Spaţial Kennedy. Cape Canaveral. Florida.
Trei, doi, unu...
Motoarele pornite.
Pe 26 noiembrie 2011,
oamenii de ştiinţă de la NASA, împreună cu Jet Propulsion Laboratory,
a lansat a 19-a misiune a lor, o rachetă fără pilot, spre Marte.
Sonda spaţială, Mars Science Laboratory,
se preconizează intrarea în atmosfera marţiană în august 2012.
După eliberarea paraşutei şi aterizare, un automobil controlat de la distanţă,
numit "Curiozitatea",
va sonda planeta roşie, dacă există sau chiar a existat, viaţă microbiană.
El va putea, călătorii pe suprafaţa lui Marte.
Merge cam repede, în comparaţie cu vechii noştri roboţi.
Poate parcurge lungimea unui teren de fotbal, într-o oră.
Mai poate analiza, de asemenea, suprafaţa planetei în încercarea de a afla;
Uite, aici a fost odată apă lichidă, lacuri, oceane, lucruri de acest gen.
Compoziţia chimică a solului.
Oare Marte, ne indică faptul că a fost cândva mai îngăduitor, mai blând cu lumea?
Nu este în căutarea directă a vieţii. Noi încă nu facem asta.
Avem dovezi că, deşi pe Marte este foarte frig acum şi cu o atmosferă foarte rarefiată.
O dată a avut o atmosferă densă, cer albastru, nori, ploii, apă în stare lichidă,
ingrediente care cred, că ar fi posibile pentru viaţă.
Deci, este destul de rezonabil să-ţi imaginezi, că viaţa s-a format acolo cu mult timp în urmă.
Întrebarea este: ar putea fi viaţă, dacă planeta s-a răcit?
Sau poate au plecat în subteran, de pildă?
Credem că aşa este.
În cazul în care viziunile lui Wernher von Braun de a călătorii în spaţiu,
ar putea deveni realitate că şi aterizarea omului pe Lună.
Ar putea conceptul său de călătorie umană pe Marte, să devină un fapt?
Ar putea NASA, să de-a curs dezvoltării ideilor sale secrete,
a primelor planuri întocmite, aproape cu 60 de ani în urmă?
Dacă te uiţi la cercetarea pe care a făcut-o în domeniul dinamici şi fizici,
sunt foarte exotice pentru anii "50, chiar şi pentru anii "60.
Arată destul de clar că suntem pe o cale foarte interesantă
şi inovatoare de sistemele foarte puternice de propulsie.
Care ne-ar permite crearea de farfurii zburătoare,
de a putea călătorii foarte uşor şi în timpi scurţi, între Pământ şi Lună,
precum şi între Pământ şi Marte.
Aşa că are sens deplin, că acest program secret există, privat chiar
şi o mulţime din cei din interiorul NASA nu ştiu.
În termeni mai apropiaţi, NASA şi alte agenţii spaţiale,
vorbesc cu privire la mutarea din sistemul solar.
Suntem în căutarea de diverse materiale extraterestre,
pentru a produce combustibili pentru rachete, de oxigen pentru susţinerea vieţii,
chiar şi materiale de construcţii.
Mulţi cercetători cred că misiunile manifeste de NASA,
sunt de fapt o acoperire pentru ceea ce ei numesc, program spaţial secret.
Programul spaţial secret are la bază, folosirea tehnologiei de rachete total diferite,
mai mult, un tip de tehnologie extraterestră, un fel de ambarcaţiune antigravitaţie.
Acele ambarcaţiuni n-ar fi rachete.
Ar putea amplasa baze pe Lună, care ar fi secrete.
La dispoziţia guvernului american sau a programului spaţial secret.
De la aceste baze de pe Lună,
am putea chiar călătorii retro, proiectând nave spaţiale spre Marte.
Potrivit oamenilor de ştiinţă, posibilitatea de a transforma Marte,
într-o planetă ca Pământul, este teoretic posibil.
Cred că Marte este "teraformare".
Teraformarea înseamnă, a prinde viaţă într-un loc, unde nu există şi
unde viaţa, începe să crească şi acolo.
Cred că Marte este incredibil de teraformare.
Nu îmi pot imagina vreodată,
că vom ajunge la o destinaţie unde să răspundem la toate întrebările noastre.
Ca astrobiolog, cred că în următorii 25 sau 30 de ani,
avem o şansă de a găsi dovezi de viaţă, dincolo de Pământ.
Există o perspectivă reală,
că vom fi capabili să răspundem la această întrebare fundamentală: suntem singuri?
Majoritatea oamenilor de ştiinţă de la NASA sunt de acord,
că explorarea spaţiului în viitor, va duce la descoperirea vieţii şi pe alte planete.
Dar ar putea dezvălui, dovada că zeii lumii antice,
au fost, de fapt, extratereştrii, că teoreticieni în astronautică antică aşa cred?
Misiunea de bază reală a lui NASA, a fost în esenţă, de a ajunge pe Lună,
pentru a recupera dovada faptului că a existat o civilizaţie avansată anterioară în sistemul solar
şi a o aduce înapoi.
Altfel spus, demonstrează faptul, că suntem descendenţii acestor zei;
Isis, Osiris, Horus şi Seth.
Acum, că scopul acestui obiectiv a fost realizat, NASA pare la această descoperire,
să fie foarte greoaie la informaţii.
NASA pune întrebarea, originii umane.
De unde am venit, de ce ne aflăm aici şi unde ne îndreptăm?
Ei au intrat în contact cu spaţiul.
Şi în conformitate cu teoria extratereştrilor antici,
originile noastre nu sunt aici, pe Pământ, ci acolo sus.
Spaţiu este cu adevărat, ultima frontieră.
Dacă cunoştinţe antice, ne-a ghidat spre Lună,
ce ar putea trecutul antic să ne dezvăluie cu privire la viitorul nostru aici, pe Pământ?
Dacă NASA, continuă explorările în spaţiu,
am putea găsi în cele din urmă dovada de fiinţe extraterestre?
Sau dovada propriilor noastre origini extraterestre?
Traducerea şi sincronizarea: Colmi
Sync: DISTEL @ www.subs.ro