Este considerată cea mai strălucită minte a secolului XX.
Creierul lui avea altfel de circumvoluţiuni
faţă de o fiinţă umană normală.
Cu teorii radicale ce au redefinit forţele naturii.
Credeam că avem o foarte bună înţelegere
despre cum funcţionează universul. Einstein ne-a arâtat că greşeam.
A fost oare geniul lui Albert Einstein cumva din alte lumi?
De fiecare dată când există o individualitate
cu talente extraordinare, este posibil ca ea să fie
puţin mai mult decât umană?
Şi ar putea acest geniu să descifreze secretele Universului?
Teoria lui Einstein explică în mod palpabil
posibilitatea călătoriei în timp.
Millioane de oameni din întrega lume
cred că am fost vizitaţi în trecut
de fiinţe extraterestre. Dacă ar fi adevărat?
Au ajutat într-adevăr extratereştrii la modelarea istoriei noastre?
Şi dacă este aşa, dovada contactului extraterestru putea să ajute la descifrarea
misterului ce pluteşte peste geniul lui Albert Einstein?
Traducerea şi adaptarea ~ Pterodactyluss20 ~
sincro de bellows www.addic7ed.com
FACTORUL EINSTEIN Sezonul 5, episodul 5
Insula Principe, 180 km vest de coasta Africii.
29 mai, 1919.
În timpul unei rare eclipse solare totale, astrofizicianul Arthur Eddington
fotografiază devierea luminii stelare din jurul soarelui întunecat,
pentru a încerca să dovedească mult disputata
Teorie a Relativităţii Generale a lui Albert Einstein.
Teoria Relativităţii Generale precizează
că lumina îşi va curba traiectoria într-un câmp gravitaţional.
Astfel, când eclipsa acoperă complet discul solar,
stelele din apropierea soarelui pot fi văzute.
Şi dacă lumina se curbează, stelele vor fi puţin într-o poziţie diferită.
Einstein a avut, cu certitudine, dreptate.
Curbura luminii s-a produs exact cum o calculase.
Ziarele din toată lumea au titrat că,
teoria lui Einstein a fost demonstrată,
şi, de fapt, spaţiul şi timpul erau mult mai stranii decât ne-am imaginat.
În timpul vieţii, Albert Einstein a fost o celebritate
mondială, al cărui nume personifica un cuvânt, "geniu".
Devastatoarele lui descoperiri au redefinit
legile lui Isaac Newton din fizică şi
au creat şi completat noua înţelegere despre cum funcţionează Universul.
Înaintea lui Einstein, fizicienii vedeau spaţiul şi timpul simplist,
neschimbate, statice, în ideea că obiectele erau acolo,
şi că fenomenele aveau loc acolo.
Conform lui Einstein, existenţa materiei şi energiei
în spaţiu îşi poate schimba forma, poate îndoi timpul, îl poate distorsiona.
Şi Teoria lui a Relativităţii a şters tot
ce credeam despre aceste concepte fundamentale ale fizicii.
Înainte de Teoria Relativităţii,
înţelegerea noastră a spaţiului era echivalentă cu timpul
când credeam că Pământul era plat.
Teoria Relativităţii lui Einstein ne-a deschis
înţelegerea despre Univers la un alt nivel.
Albert Einstein a fost un geniu.
Şi geniul lui s-a aplecat asupra acestui domeniu şi a privit
la el dintr-un unghi complet diferit.
Tocmai asta, într-adevăr, i-a permis să facă un progres uriaş
în această zonă, în timp ce alţi oameni nu au fost în stare să ajungă aici.
Dar care era originea şocantelor idei
ştiinţifice revoluţionare ale lui Einstein?
Erau un produs al talentului lui înnăscut?
Sau poate îi veniseră...
de undeva din altă parte?
Albert Einstein s-a născut pe 14 martie, 1879, în Ulm, Germania.
Copil fiind, el a arâtat un interes deosebit forţelor
lumii mai puţin tangibile.
Tatăl lui, când a fost bolnav odată, i-a arătat o busolă.
Şi Einstein, fiind copil, a fost foarte uimit.
Aici era acea forţă invizibilă care făcea ca acul
busolei să arate o direcţie, şi asta i-a deschis imaginaţia.
Ce este asta?
Cum se întâmplă?
Era un fel de început al lucrurilor care l-au făcut pe el
să realizeze că ceea ce vedeam în lume
avea un fel de legături misterioase.
Curiozitatea l-a îndreptat pe tânărul Einstein spre cariera
de fizician la Institutul Politehnic Naţional Elveţian în Zurich.
Dar după absolvire,
fizicianul debutant s-a chinuit să-şi găsească de lucru.
Nu a fost în stare să-şi găsească imediat slujba
pe care şi-o dorea, aceea de profesor de fizică.
Aşa că, printr-un prieten, şi-a găsit o slujbă la Oficiul de Brevete.
Oficiul de Brevete l-a ajutat pe el
şi i-a deschis mintea prin examinarea acelor brevete.
Şi probabil, i-a dat timpul necesar
să gândească la acele lucruri ce-l intrigau.
Atunci i s-a întâmplat ceva remarcabil
lui Albert Einstein...
Ceva ce sugerează că
Einstein a intrat în comunicare cu o zonă din afara galaxiei noastre,
o zonă care, unii teoreticieni ai astronauţilor antici cred că,
putea fi creată de extratereştri.
Albert Einstein a fost expert în a se pune singur
în stări modificate ale conştiinţei prin care el
îşi numea ideile experimente, ceea ce era un fel de
reverie metaforică tridimensională.
Era un fel de stare de a se pune singur într-un loc,
unde mulţi dintre noi nu putem merge, şi să exploreze acel spaţiu...
astfel recepţiona idei foarte, foarte stranii şi noi.
Viziunile îţi permit să vizualizezi
o problemă direct geometric,
ceea ce matematic ar putea fi dificil.
De exemplu, Einstein dorea să gândească despre ceea ce i-ar plăcea,
într-o perspectivă primordială, stând pe o rază
de lumină ce se deplasează prin spaţiu.
Ce ar fi putut vedea din acea perspectivă?
Avea tot felul de căi vizuale diferite de gândire despre fizică.
În 1905, după ce s-a scufundat singur în acele viziuni,
Einstein a publicat patru studii care
redefineau percepţia umanităţii asupra Universului în multiple feluri.
În acelaşi an a apărut un studiu care
în esenţă dovedea că atomii erau entităţi reale, ce există cu adevărat.
A fost o idee foarte controversată atunci.
În acel an, a publicat un studiu
despre ceea ce se numeşte efectul fotoelectric.
Toată lumea credea că lumina era un val.
Einstein a spus, nu.
Lumina acţionează chiar ca o particulă,
şi vine în pachete foarte mici.
Acele particule de lumină l-au condus pe Einstein
la noţiunea de emisii stimulate, astfel că avem laserele.
Folosim laserele peste tot, de la operaţia pe ochi, la tăierea metalului.
Unul dintre studiile lui includeau ecuaţia E=mc2.
Se spunea, poţi crea masă,
poţi distruge masă, şi ne dă nouă o idee despre cum
ar putea exista, din capul locului.
Einstein a demonstrat că masa poate fi transformată
în folositoare energie cinetică. Şi aşa, aceasta stă la baza
energiei pe care o obţinem din fisiunea şi fuziunea nucleară.
Şi un alt studiu pe care el l-a publicat în acel an a devenit
începutul Teoriei Relativităţii.
Erau o uimitoare serie
de lucruri de făcut pentru un savant într-o întreagă carieră.
Faptul că Einstein a realizat totul într-un singur an e de-a dreptul miraculos.
Pentru a vă da seama cât de teribile erau acele studii,
imaginaţi-vă că vine cineva la tine şi-ţi spune, tot ce
ştii despre spaţiu, timp, materie şi energie este greşit.
Şi atunci, îţi şi oferă toată matematica şi toate
explicaţiile, de ce tot ce ştii tu este cu totul greşit.
Deseori referirile sunt ca la "Annus Mirabilis",
însemnând de fapt, anul miraculos sau anul uimitor.
Care a fost incredibila sursă a intuiţiei
despre legile fizicii?
Este posibil, aşa cum afirmă teroreticienii astronauţilor antici,
ca abilitatea lui Einstein de a intra în stări modificate ale conştiinţei
să-l lege de o lume extraterestră?
Odată ce i-a permis lui să acceseze informaţii despre ascunsele
lucrări ale Universului?
Einstein spunea că atunci când i s-a înfiripat
conceptul relativităţii, era ca o neoprită furtună în capul său.
Şi asta ar demonstra că avea
un alt fel de encefal, şi encefalul lui avea altfel
de conexiuni decât o fiinţă umană normală.
Albert Einstein era cunoscut petrecând
ore întregi stând într-un fotoliu, precizându-şi o idee sau reflectând.
Aborda el oare vreun anumit tip de câmp avansat al cunoaşterii?
E foarte posibil ca Einstein să folosească acest tip de tehnică la un anumit nivel.
Când privim la istorie şi când privim
la înşişi oamenii ce sunt giganţii pe ai căror umeri stăm,
ceea ce spun ei este că în spatele acestor informaţii ale lor
este ceva dincolo de ei, ceva cuprinzător,
ceva divin, ceva ce le-a permis să primească
informaţiile şi să le ofere întregii lumi.
Toate cunoştinţele despre Univers există în cosmos.
Şi poate Einstein era în stare să acceseze aceste cunoştinţe,
şi să fie mai obişnuit cu ele, ceea ce aş denumi
o lume metafizică.
Şi el avea acces direct la aceasta.
Nu ştia cum reuşeşte, dar "trăirea" lui ştia, în esenţa lui.
Prin această "trăire" a lui, era în stare să descifreze secretele Universului.
Îi ofereau viziunile lui Albert Einstein
acces la un tărâm extraterestru,
aşa cum cred adepţii astronauţilor antici?
Poate că răspunsul nu stă în alte lumi, ci încifrat
în creierul lui Albert Einstein.
Princeton, New Jersey.
18 aprilie, 1955.
Fizicianul de renume mondial Albert Einstein moare datorită
unei rupturi de anevrism cardiac.
Ore mai târziu, anatomo-patologul Thomas Harvey, de la spitalul Princeton
extrage cu atenţie encefalul faimosului savant.
Când a murit Albert Einstein, s-a efectuat o autopsie
asupra lui în 1955, la Universitatea Princeton.
Şi omul care a efectuat autopsia a extras creierul lui Einstein.
Propriu-zis, a scos creierul lui Einstein din craniu şi l-a pus
într-un borcan plin cu formol, şi l-a păstrat.
Astfel, circula peste tot un zvon
că cineva avea creierul lui Einstein, ceea ce chiar era adevărat.
Ceea ce nu a înţeles nimeni este că obiectul de bază
ce l-a definit pe Einstein, creierul lui, era plimbat
pe bancheta din spate a maşinii acestui fizician.
A fost o poveste foarte ciudată.
Motivaţia lui nu a fost doar de a obţine obiecte ca acesta,
ştiţi, mare trofeu, dar a încercat să vadă
dacă ar putea să-l înţeleagă.
Şi a început să trimită mostre la neurobiologi şi
neurofiziologi pentru a vedea dacă pot înţelege
ce avea Einstein, de era diferit.
Philadelphia, Pennsylvania.
Astăzi.
72 de kilometri sud de spitalul unde creierul lui Albert Einstein
a fost extras şi bine ascuns în spatele zidurilor acestui muzeu,
odihneşte ce a mai rămas din cea mai dezvoltată minte a istoriei umane.
Aici la muzeul Mutter, găsim rămăşiţe
umane mumificate, schelete şi trupuri de mutanţi.
Dar artefactul nostru cel mai important este chiar aici: creierul lui Einstein.
Avem o gamă variată de artefacte, dar toate
fac parte din domeniul medical.
Creierul lui Einstein... este o uimitoare reprezentare
nu doar a unui specimen medical, dar unul ce reprezintă una dintre
cele mai mari minţi ale lumii.
În 2011, muzeul Mutter a primit 46 de lame
din creierul lui Einstein de la dr. Lucy Rorke-Adams,
care le-a dobândit de la un angajat al lui Thomas Harvey.
Am avut extraordinara şansă
să fiu deţinătoarea acestor lame mai bine de 40 de ani.
Şi le privesc ca pe o comoară ştiinţifică.
Cel mai bun mod de a-i descrie creierul era să îl priveşti
ca pe encefalul unui tânăr.
La vârsta de 76 de ani, neuronii se păstraseră foarte bine şi
nu prezenta niciun fel de boală degenerativă.
Cum a fost posibil ca la avansata vârstă de 76 de ani,
să aibă Albert Einstein neuronii unui tânăr sănătos?
De ce era unic creierul său faţă de al altor oameni?
Încă şi mai curios este faptul că lobul parietal al lui Einstein...
partea encefalului ce se crede că este implicată
în manipularea obiectelor şi procesarea numerelor...
era cu 15% mai largă decât mărimea umană normală.
Aceste sunt imaginile luate în 1955
ale creierului lui Albert Einstein.
Ceea ce este de remarcat aici, puteţi vedea, e că linia roşie
era relativ extinsă, comparativ cu un creier normal,
ceea ce marchează mărirea lobului parietal.
Lobul parietal a lui Albert Einstein este într-adevăr anormal.
Este unic.
Este ciudat să gândeşti că acesta putea să facă ceva
cu unica lui abilitate de a se pune în acele scenarii foarte abstracte.
A fost cunoscut ca un gânditor, ce ar fi dacă
aş călători cu viteza luminii?
Ăsta este un lucru foarte greu de imaginat.
Lobul parietal poate fi implicat în acest tip de gânduri abstracte.
Astfel, faptul că vedem un fel de anatomie anormală
a lobului parietal a lui Einstein, este ciudat.
În anii '80, la U.C. Berkeley, dr. Marian Diamond
a descoperit o altă uimitoare calitate a structurii creierului lui Einstein.
Diamond a descoperit că acesta conţinea cu peste 70% mai multe celule gliale decât
media creierului uman.
Encefalul nu reprezintă doar comunicarea între neuroni,
dar şi comunicarea între neuroni şi celulele gliale.
Celula glială este crucială pentru transportul de bază al informaţiei.
Am putea presupune că un encefal cu un număr mai mare de
celule gliale per neuron ar putea aduce avantaje în performanţa creierului,...
intensificând abilităţile cognitive.
Probabil că 99,9% din creierele umanităţii sunt identice.
Dar anumite creiere ies în evidenţă.
Şi în cazul lui Einstein, acesta a fost un geniu ce părea
să aibă un fel de maşinărie, care era diferită.
Care ar putea fi motivul extraordinarului
tipar genetic al materiei cenuşii la Albert Einstein?
Este posibil, aşa cum cred teoreticienii astronauţilor antici,
ca acest creier supradotat să-i permită să primească şi să descifreze
mesaje dintr-un tărâm din alte lumi prin intrarea
într-o stare de transă?
S-ar putea explica astfel cum a fost în stare să-şi imagineze cele patru
studii devastatoare, ce au transformat înţelegerea omului
despre Univers, în doar un an?
Cum ar putea un singur om, într-un singur an,
să creeze şi să scrie aşa studii importante?
Şi proprii lui colegi să nu aibă idee despre ce era vorba.
Calea ideilor lui Einstein era complet diferită faţă de a oamenilor dinaintea lui.
Cum interpretăm capacităţile dezvoltatului creier al lui Einstein?
Este ceva în evoluţia umană care a cauzat
dezvoltarea lui mai rapidă?
Sau potenţial, el primea un fel de creştere genetică?
Poate că există anumite tipuri de gene extraterestre pe care
încă nu le-am identificat.
Sunt acolo individualităţi care poate au o secvenţă ADN,
cu care nu suntem familiarizaţi, necunoscută,
care nu este terestră, care nu a mai fost descoperită niciodată.
De fiecare dată când există indivizi cu talente extraordinare,
este posibil ca ei să fie puţin mai mult decât umani?
Ar putea explica anatomia extraordinarului creier
al lui Einstein remarcabilul lui geniu?
Sau ar fi putut oare folosirea viziunilor şi
structura unică a creierului său să-i permită să primească şi descifreze
informaţii dintr-o sursă din altă lume?
Poate că răspunsurile pot fi găsite examinând minţile incredibile
ale altor genii de-a lungul istoriei umanităţii.
Stockholm, Suedia, 1921.
Academia Suedeză Regală de Ştiinţe îi acordă lui Albert Einstein
premiul Nobel în Ştiinţă pentru inimaginabilele
contribuţii aduse în teoria fizicii.
Ce l-a separat pe Einstein de contemporanii lui?
Cum a reuşit acest al 42-lea an de viaţă al fizicianului să realizeze,
aparent, o amprentă prefectă a Universului?
Vedem că de-a lungul timpului şi spaţiului avem grupuri
de oameni ce au recepţionat un volum colosal de
informaţii, care chiar au propulsat înainte civilizaţia.
Evident, atunci întrebarea este, aveau ei creiere deosebite,
sau este ceva ce s-a întâmplat prin concentrarea
corectă în accesarea acestei informaţii.
Este posibil ca practicarea viziunilor la Albert Einstein
să-i fi premis creierului lui avansat genetic
să recepţioneze mesaje dintr-un tărâm metafizic,
aşa cum cred adepţii astronauţilor antici?
Dacă este aşa, ar putea exista dovezi ale altor genii de-a lungul istoriei
umane, ale căror mari realizări s-au materializat
prin transă?
Atena, Grecia.
În exteriorul Academiei Militare Elene se află statuia unui erou de război...
şi tatăl fondator al filozofiei vestice...
Socrate.
Contemporanii lui Socrate l-au descris pe filozof
ca fiind o fiinţă foarte ciudată, petrecând ore întregi zilnic,
scufundat în propriile gânduri.
Unul dintre cele mai cunoscute exemple despre transele
lui Socrate s-a întâmplat în timpul unei campanii ca soldat,
la asediul localităţii Potidaea.
Socrate a fost prins în captarea unui gând sau a unei idei,
şi tăcut a căzut pe gânduri o oră,
şi apoi încă o oră, şi încă o oră.
A afişat o rezistenţă extraordinară la ce putea găsi egalul lui...
straniul, suspiciunile şi enigmele.
Adeseori gândim că un geniu este excentric,
gândim că parte a excentricităţii lor vine din faptul că
ei sunt cu adevărat în legătură cu alte realităţi.
În cazul lui Socrate, el spunea că era capabil să ia legătura cu un demon.
Dar un demon pentru Socrate nu era vreo creatură demonică.
Grecii antici au avut această subcategorie de zei ce, într-adevăr,
vorbeau cu fiinţele umane, explicându-ne misterele vieţii,
explicând de ce ne aflăm aici.
Reprezintă dovada aşa-zisului demon a lui Socrate
că fondatorul filzofiei
vestice a fost instabil mental?
Sau ar putea fi demonul lui Socrate dovada că el se afla în contact
cu o inteligenţă extraterestră care îi trimitea
mesaje dintr-un depărtat tărâm din cosmos.
Cred că este prea uşor să zici că, da,
Socrate a fost nebun, sau c-a fost schizofrenic,
sau că auzea voci.
Demonul este un fel de mesager, un fel de punte
între el şi tărâmul metafizic,
acolo unde încearcă să ajungă.
L-a conectat pe Socrate practica adâncii meditaţii
la o inteligenţă extraterestră,
aşa cum susţin teoreticienii astronauţilor antici?
Dacă este aşa, ar putea fi şi alte genii cu capacităţi similare,
ce primesc informaţii dintr-o înaltă zonă,
în timpul stărilor de transă?
În cazul lui Leonardo da Vinci,
în scrierile lui descrie cum se aşeza pe pat în camera lui,
cum lua o lumânare şi o punea la piciorul patului.
Şi cum se întindea pe pat şi privea la pâlpâirile
flăcării de la lumânare, şi îl punea într-o stare de transă foarte,
foarte adâncă, în care era capabil să-şi imagineze şi să vină cu idei noi.
Puccini a spus că marea sa operă
Madam Butterfly a venit de la Dumnezeu... că el a scris-o, dar a venit
direct dintr-o sursă divină.
William Blake, a cărui întregă operă, scrierile şi picturile lui,
s-au bazat pe repetate vizite angelice.
Brahms a spus că muzica lui a venit de undeva de dincolo de el.
Nu ştim dacă ei, de fapt, comunicau
cu vreo puternică sursă divină dincolo de ei,
sau dacă era propria lor înţelepciune inconştientă, sau adâncă,
pe care o auzeau în mod obişnuit.
În anii 1900, inventatorul de origine sârbă Nikola Tesla
a explorat noul domeniu al electricităţii,
şi a fost forţa conducătoare din spatele tehnologiei wireless de astăzi.
În scrierile lui, Tesla îşi descrie propria metodă de abordare
a unei probleme tehnice complexe.
Nikola Tesla a fost unul dintre cei care au scris detaliat
despre folosirea vizualizărilor foarte, foarte puternice.
În fapt, a spus că era în stare să vizualizeze un motor şi
chiar să ruleze cercetarea şi dezvoltarea pe motor
în mintea lui, aşa că ar fi putut spune unde puteau fi,
de exemplu, greşeli sau fisuri.
Şi el era în stare să facă aproape totul cu asta în mintea lui.
În această transă.
Nikola Tesla este o persoană care credea
în existenţa fiinţelor extraterestre.
Este o persoană care credea cu adevărat
că poate comunica în alte galaxii.
Poate că cea mai uriaşă dovadă,
că Tesla a crezut că se afla în comunicare
cu fiinţe din alte lumi, poate fi găsită într-o scrisoare pe care el a trimis-o
la Crucea Roşie Americană în decembrie, 1900.
În scrisoare menţionează, "Avem un mesaj din altă lume,
necunoscut şi îndepărtat.
Se interpreta:
Unu... doi... trei."
Tesla a fost un geniu cu evidente excentricităţi.
Tot ce a făcut a fost în treiari.
Şi este interesant, cred, pentru că este un nivel de simbolism.
Când realizăm că aşa de mulţi dintre predecesorii noştri, în clipa în care
vorbesc despre comunicarea cu divinul, şi cum divinul
le oferă aceste informaţii, vedem această bogată latură
a simbolismului.
De ce a fost Tesla aşa obsesionat de numărul trei?
Ar putea fi acesta un indiciu că Tesla îşi folosea propria lui formă internă
de comunicare wireless, de a se conecta cu profesorii cosmici,
aşa cum cred adepţii astronauţilor antici?
Şi ar putea explica, de asemenea, remarcabilul geniu al lui
Srinivasa Ramanujan, din India?
Although Ramanujan a fost un student de excepţie,
a fost considerat de toată lumea cel mai mare matematician din istorie.
Şi conform scrierilor sale, Ramanujan a crezut că era condus
în subconstient de o fiinţă din altă lume,
zeul hindus Namagiri.
Namagiri a fost zeitatea familiei lui Ramanujan.
Şi de fapt, tot ce a făcut familia a fost legat de această zeitate.
Mare parte a activităţii lui creative a fost, de fapt, realizată
prin somn, pentru a fi vizitat de zeitatea hindusă pe care o venera.
Şi când adormea,
putea deveni lucid în timpul visului.
Şi putea primi un volum imens de informaţie.
Într-un vis anume, vorbeşte despre vederea unui
mare zid roşu şi o mână care a apărut şi a scris ecuaţie după
ecuaţie, după ecuaţie, după ecuaţie.
A memorat ecuaţiile, şi când s-a trezit,
s-a apucat să verifice cât de reale erau.
O mare majoritate a tuturor ecuaţiilor lui erau noi şi importante,
şi de un neînchipuit impact.
Toată ştiinţa de care avem nevoie,
în ideea de a fi în stare de a crea portale, porţi stelare,
teleportare... toate au nevoie de matematică.
Şi cele mai apropiate ecuaţii pe care le avem acum sunt
ale lui Ramanujan, ce ne ajută să mergem mai departe.
Este un fapt irefutabil
că matematica este limbajul Universului.
Aşa că dacă formulele lui Ramanujan, de fapt, se verifică, cine ştie
care este potenţialul acelor concluzii?
Ar putea fi o altfel de existenţă.
Ar putea fi revolutionar.
Este doar o coincidenţă că multe dintre
marile minţi ale istoriei umane declară că au primit
informaţii dintr-o sursă din alte lumi?
Sau ar putea fi posibil ca Socrate, Nikola Tesla,
Srinivasa Ramanujan, ca şi alte genii ale istoriei umane,
se foloseau de stările de transă
ca să comunice cu un tărâm străin,
un tărâm care, aşa cum cred unii teroreticieni ai astronauţilor antici,
conţine întrega cunoaştere a Universului?
Dacă este aşa, unde poate exista acest tărâm al cunoaşterii?
Poate răspunsurile pot fi găsite în Asia, în paginile
unui text antic hindus.
Angkor, Cambogia.
Aici, în jungla nord-vestică, se află cel mai mare templu hindus
din lume...
Angkor Wat.
Construit în secolul al XII-lea, arhitectura templului încearcă
să reprezinte muntele Meru, un munte mitic ce există
în cosmos, unde hinduşii cred că se afla
universul metafizic.
Numeroase sculpturi din piatră împodobesc pereţii templelor,
descriind scene din epopeea hindusă Mahabharata.
În paginile acestui text antic din mitologia hindusă
există o descriere a unui plan al existenţei non-fizice
în univers, numit Akashic Record.
Akasha este de fapt un cuvânt sanscrit.
Şi Akashic Record este un termen în spatele căruia, de fapt,
preexistă toată informaţia din Univers
şi o individualitate, într-adevăr, poate accesa acea informaţie.
Predecesorii noştri s-au adâncit în acest domeniu,
şi a apărut Akashic Record.
În fapt, noţiunea este aceasta.
Că, într-un fel, toată informaţia, nu doar
despre umanitate, ci despre tot Universul, este cumva accesibilă.
Unele culturi spun clar că această informaţie
este un cadou de la zei, ceea ce ei au lăsat cumva în urma lor,
folosit de noi ca un testament.
Şi suntem în stare să primim aceste informaţii de pe un alt tărâm,
această panoplie de înregistrări, sau cum vreţi să-i spuneţi.
Un lucru interesant corelat
cu Akashic Record poate fi "Forţa" din Star Wars.
Un fel de energie cosmică, ce este omniprezentă, şi pe care
avem abilitatea de-a o accesa.
Aceasta este ceva foarte nou în propria noastră ştiinţă... încercarea
de a descoperi şi înţelege acest câmp al cunoaşterii.
Este posibil ca metoda de meditaţie a lui Albert Einstein,
pe care el a denumit-o "Gândul-experiment",
de fapt să-l fi conectat la Akashic Record?
Ar putea fi Akashic Record sursa de inspiraţie din spatele
geniilor lumii?
Dacă este aşa, cum ar putea exista un astfel de plan metafizic al cunoaşterii?
Poate că răspunsul va fi găsit într-una
dintre multele teorii ale lui Albert Einstein.
În 1935, Albert Einstein a publicat un studiu ce descria
reţeaua cuantelor.
A emis teoria că dacă o particulă este spartă în două părţi,
ambele rămân legate una de alta, chiar dacă sunt separate de distanţe vaste.
Experimentele au arâtat că două particule separate
în spaţiu şi timp au demonstrat o conectivitate.
Dacă ai schimbat rotaţia unei particule, cealaltă particulă
îşi schimbă, de asemenea, rotaţia.
Cu alte cuvinte, dacă se întâmplă ceva uneia,
cealaltă răspunde în aceeaşi, sau echivalentă, sau manieră opusă.
Şi asta se petrece instantaneu.
Deci este o formă de comunicare instantanee.
Este ceea ce Einstein s-a referit ca o comunicare fantomatică la distanţă.
Ceea ce trebuie să ne reamintim este
că suntem făcuţi din praf stelar.
Întregul nostru trup este constituit din materiale ce erau aici
încă dinainte de începutul timpului.
Şi aceste particule din care suntem făcuţi...
fiecare particulă conţine înţelegerea Universului.
Nu este doar real, dar ne explică aşa multe
stranietăţi în această lume, pe care încă nu le înţelegem
şi le numim paranormale.
Şi asta ar include ideea de telepatie şi vederea la distanţă.
Vederea la distanţă reprezintă
vizualizarea profundă a locaţiilor sau obiectelor dincolo
de vedere şi auz.
Începând în anii '70, Statele Unite au iniţiat
un program numit "Proiectul Star Gate" de antrenare a unor persoane
să acceseze o superzonă a cunoaşterii.
Sub control ştiinţific, privitorii la distanţă
au încercat să simtă ţinte necunoscute şi apoi să înregistreze
imaginile văzute pe hârtie.
Guvernul S.U.A. a finanţat programe
cu vederea la distanţă, aşa cum au făcut sovieticii, aşa cum fac
diverse guverne pe tot globul.
Exerciţiile privirii la distanţă au fost folosite de oameni pentru a încerca
să observe ce se află pe Lună, pe Marte.
Şi acestea sunt programe ştiinţifice adecvate, cu acurateţe.
Programul Armatei Statelor Unite al vederii la distanţă are
protocoale ştiinţifice despre cum se face asta.
Există tehnici foarte specifice, unde un individ
poate pune o întrebare, şi dacă se află în acea
stare de transă, va recepţiona informaţia.
Dacă citiţi biografiile unor faimoase genii sau lucruri de genul ăsta,
fiecare dintre ei are propria lui descriere despre cum se face asta.
De ce ar cheltui guvernul
millioane de dolari pe toate aceste studii avansate într-un areal ca privirea
la distanţă, dacă nu ar exista necesitatea reală a vreunui experiment
cu acest tip de tehnologie?
Dacă ne gândim la faptul că suntem cu totul făcuţi
din aceleaşi elemente ale Universului, este acolo poate
un nivel atomic al energiei ce ne permite să comunicăm şi
să extragem cunoaşterea pe care acum începem s-o redescoperim?
Este posibil ca privitorii la distanţă încercau
să reproducă tehnicile meditative din spatele viziunilor
lui Albert Einstein?
Poate explica aceasta cum pot poseda privitorii la distanţă
capacitatea de transcendere şi a vederii şi a auzului?
Ar putea "Gândirea-experiment" a lui Einstein să fie "inspiraţia"
din spatele incredibilelor realizări ale lui Socrate,
Nikola Tesla şi altor genii de-a lungul istoriei?
Toate aceste genii diferite, Ramanujan,
Tesla, Socrate, conform propriilor lor jurnale, întotdeauna au spus
că erau în contact cu anumite tipuri de entităţi din alte lumi.
Erau toţi aceşti oameni nebuni, sau este posibil că
Universul este de departe mult mai complex decât gândim?
Este posibil ca marile minţi ale umanităţii au avut
abilitatea de a accesa o zonă a cunoaşterii, lăsată în urmă
de fiinţe din alte lumi?
Ar putea fi aceasta dovada că Akashic Record chiar există,
aşa cum au crezut hinduşii antici?
Şi dacă selectăm câţiva, au puterea să pătrundă în acel tip de zonă,
asta însemnând că extratereştri care au creat-o
îi pot influenţa foarte bine?
Incredibila moştenire a lui Einstein, care include peste 300 de studii
ştiinţifice, continuă să influenţeze lumea şi după jumătate de secol
de la moartea lui.
Şi în timp ce Einstein a redefinit înţelegerea despre Univers,
poate că marea lui contribuţie pentru umanitate
urmează să vină: călătoria în timp.
E vorba de Teoria Specială a Relativităţii a lui Einstein,
viteza luminii şi Teoria Generală a Relativităţii
ce vor permite în mod real posibilitatea călătoriei în timp.
Unii savanţi de astăzi cred că Teoria Relativităţii
lui Einstein dă naştere posibilităţii călătoriei printr-un
portal sau gaură de vierme, numită Puntea Einstein-Rosen...
Un altfel de spaţiu, ce ar putea fi de fapt
o poartă de intrare către universuri paralele.
În Teoria Relativităţii Generale,
spaţiul se comportă ca ceva pe care poţi să-l îndoi, suceşti şi să faci găuri în el.
O punte Einstein-Rosen este un exemplu particular de gaură de vierme,
şi o gaură de vierme este o structură în spaţiu şi timp
ce implică un fel de rupere a unei găuri în spaţiu, dilatând materia...
Dacă gândeşti că spaţiul înseamnă materie...
şi reconectarea undeva, în altă parte.
Puntea Einstein-Rosen ia două puncte din spaţiu
şi le conectează, deci intrând într-unul, ieşi prin celălalt,
chiar dacă acele două puncte se află în universuri diferite.
În fapt, este un dispozitiv de teleportare, ceva ce-ţi permite să fii
instantaneu în cele două puncte.
Ar putea teoretica gaură de vierme a lui Einstein
să sevească de fapt ca portal către un alt univers, poate să deschidă
o poartă de acces care într-o zi va stabili contactul între oameni
şi extratereştri?
Cănd aruncăm o privire la ideea că există
găuri de viermi şi aceasta este general acceptată
de unele dintre cele mai scânteietoare persoane de pe planetă,
ceea ce începi să vezi este că toate aceste piese demonstrează
că acolo există viaţă inteligentă din altă parte
a universului şi că acolo este, de asemenea, probabilitatea sau
posibilitatea că am avut legături în trecut sau avem
acum contacte în derulare, sau poate, la fel de bine, vom avea contacte viitoare.
A fost monumentala operă a lui Albert Einstein
de fapt întrebarea vieţii, de stabilire a legăturilor
cu extratereştri?
I-au furnizat fiinţe din alte lumi informaţii despre
transcenderea spaţiului şi timpului?
Dacă este aşa, de ce?
Găsim că marile descoperiri de-a lungul timpului
şi spaţiului nu au venit dintr-o muncă intensivă,
că de fapt geniul, cumva, este capabil să acceseze un tărâm,
că acest tărâm este capabil foarte mult să descarce
informaţii pentru ei şi, în primul rând, creează amintirea eternă ca genii.
În istorie avem oameni al cărui geniu
este atât de incredibil, este ca şi cum ei erau în stare să vadă viitorul,
şi nu doar au influenţat lumea atunci şi în viitor,
dar ceea ce au făcut a fost
o schimbare dramatică a lumii pentru totdeauna.
Înclinăm să credem că o civilizaţie cu această slabă evoluţie
a cunoaşterii, cumva de-a lungul curgerii timpului,
a progresat, dar aici nu este cazul.
Am făcut paşi uriaşi înainte pentru că, la intervale de timp,
au existat genii adevărate.
Accelerează extratereştrii
abilităţile cognitive prin selecţia unora, să ajute mai departe
dezvoltarea civilizaţiei umane, aşa cum
cred teoreticienii astronauţilor antici?
Ar putea fi aceasta explicaţia pentru
extraordinara anatomie neuronală a lui Albert Einstein?
Este doar o coincidenţă demonstrativă
că marile minţi din istoria lumii aveau
concentraţia celulelor gliale şi un lob parietal mai extins ca
la media mărimii creierului uman şi aşa de sănătos, precum creierul
unui tânăr, când a murit?
Asta este o dovadă extraordinară.
Dacă eram capabili să studiem creierele unora
dintre aceste genii... Isaac Newton, Nikola Tesla,
poate acum cineva ca Stephen Hawking...
Cred că am descoperi că creierele lor, de asemenea, au diferenţe semnificative
faţă de al unui om normal.
Pare să fie ceva în ADN-ul nostru, prin care
mergem într-o singură direcţie şi părem să fim o fiinţă umană normală,
dar şi că anumite părţi din ADN-ul nostru este în stare
să ne facă un geniu, şi cu siguranţă Einstein a fost unul dintre ei,
dar ce face ca acest comutator să meargă, ceva la care
suntem complet incapabili să răspundem.
Au primit marile genii din istoria umanităţii
informaţii de la fiinţe din alte lumi?
Sunt geniile legătura între noi şi ei?
Ar putea fi "Gândul-experiment" al lui Albert Einstein cheia ce deschide
geniul ce există în fiecare dintre noi?
Dacă este aşa, cine va fi următorul Einstein?
De unde va veni el sau ea?
Şi ce noi dimensiuni vor dezvălui ei umanităţii?
Traducerea şi adaptarea ~ Pterodactyluss20 ~