Relicve strălucitoare cu formă de cranii umane.
Craniul a fost tăiat în contra granulaţiei.
Acest craniu nu ar fi trebuit să existe.
Se credea că artefacte din alte lumi deţineau
secretele Universului.
Craniile reprezintă containerele unei mari cunoaşteri,
mari înţelepciuni, informaţii vitale pentru supravieţuirea rasei umane.
Fac ele parte dintr-o înşelătorie elaborată?
Pot avea aceste cranii de cristal vreun fel
de puteri mistice foarte stranii?
Sau dezvăluie ele un plan extraterestru?
Craniile de cristal sunt de departe o puternică armă.
Milioane de oameni de pe întreg mapamondul cred că
am fost vizitaţi în trecut de fiinţe extraterestre.
Şi dacă este adevărat?
Au ajutat într-adevăr extratereştrii antici la modelarea istoriei noastre?
Şi dacă-i aşa, poate fi găsită dovada când examinăm
misterioasa putere a craniilor de cristal?
Traducere şi adaptare ~ Pterodactyluss20 ~
sincro de bellows www.addic7ed.com
CRANIILE DE CRISTAL Sezonul 6, episodul 2
12 decembrie, 2012.
Miami, Florida.
Doar cu câteva zile înainte de terminarea calendarului mayaş,
sute de oameni s-au adunat aici, la cercul din Miami, un sit arheologic
ce a fost odată un centru sacru pentru tribul de indieni Tequesta.
S-au strâns pentru a asista la un ritual indigen ce implică
o relicvă antică cunoscută drept craniul de cristal.
Evenimente similare centrate în jurul acestor misterioase artefacte
de cristal continuă să atragă mari mulţimi.
Oare de ce?
Ce au craniile de cristal de fascinează
omenirea de secole?
Parte din cunoştinţele tradiţionale sau profeţiile craniilor
de cristal arată că în anumite epoci de conflict sau probabil la iminenţa
catastrofei, oamenii vor fi apţi să folosească puterea craniilor
pentru a împiedica acel cataclism.
Poate că evenimente ca cele pe care le vedem peste tot în lume la anumite
date sunt momente când aceste cranii pot fi strânse înapoi
împreună şi puterea lor poate fi amplificată.
Şi conform legendei, craniile sunt
depozitarele unei mari cunoaşteri, mari înţelepciuni, informaţii.
Comun la toate aceste legende este faptul că craniile de cristal au
ceva cu o caracteristică specială şi de fapt, cred ele, foarte
importante pentru umanitate.
Cu toate că, propriu-zis, au fost găsite
sute de cranii de cristal în toată lumea, conform legendei,
există doar 13 despre care se crede că posedă o sublimă
putere mistică.
Craniile de cristal aşa devenit aşa faimoase că
domeniul a fost inundat cu zeci de cranii moderne.
Şi într-un număr de ocazii, oamenii care sunt în posesia unor astfel
de cranii încearcă să pretindă că obiectele lor ar fi antice.
Şi asta, bineînţeles, este foarte aiurea pentru că, în acelaşi timp,
îi avem pe sceptici, savanţii, care spun concret că toate sunt falsuri.
Şi astfel, ca rezultat, ne-am confruntat propriu-zis cu
un amestec de cranii de cristal şi o situaţie foarte dificilă.
Conform adepţilor craniilor de cristal,
nu mai puţin de 12 dintre cele 13 cranii autentice au fost descoperite şi
sunt în colecţii private.
De unde vin însă aceste aşa-numite cranii autentice?
Cum au fost descoperite?
La sfârşitul secolului al XIX-lea, muzeele din Londra şi Paris
au expus cranii de cristal, ca pe relicve religioase mezoamericane veritabile.
Astăzi însă, majoritatea savanţilor argumentează că toate sunt creaţii moderne.
De asemenea, ei insistă pe faptul că orice analiză a craniilor este
incompletă, că cristalul de cuarţ nu poate fi datat cu carbon.
Cuarţul nu are carbon.
Propriu-zis, cuarţul nu conţine în el elemente radioactive.
În cea mai mare parte este siliciu pur.
Astfel, cuarţul de sine stătător nu are
o semnătură ce poate fi folosită pentru datare.
Chiar şi luând ultimii 1.000 de ani sau 10.000 de ani, este aproape
imposibil, de fapt, de datat.
Autenticitatea a fost ceva dificil
de determinat când ele au fost analizate, folosindu-se tehnicile ştiinţei moderne.
În unele cazuri există păreri despre ce fel de unelte moderne
au fost uzitate.
Alţi oameni au sugerat, oricum, că foloseau unelte
foarte sofisticate în vremurile antice.
Unii oameni cred, deoarece există urme de
unelte pe dantura unora dintre craniile de cristal,
că ele sunt prin comparaţie falsuri moderne.
Oricum, există altele ce arată că în realitate
mayaşii antici cunoşteau tehnologia discului de şlefuit.
Dar să sari la o concluzie atât de simplă, pentru că
există urme de unelte, ce cumva înseamnă că este un fals
din secolul al XIX-lea, e pur şi simplu neştiinţific.
Ca şi adepţii craniilor de cristal, mulţi dintre teoreticienii
astronauţilor antici cred că cele 12 cranii de cuarţ
antice, în fapt, au origini antice şi cred că ele
posedă o mare, probabil chiar o putere din alte lumi, una care aşteaptă încă
să fie complet dezvăluită.
Există, cu siguranţă, ceva antic
la aceste cranii, şi ele nu sunt sculpturi moderne.
Existau păreri că aceste cranii pot proveni
dintr-o sursă non-umană.
Dovezile privind acest aspect sunt deficitare, dar mitologiile şi
legendele sugerează că ele erau cunoscute din vremea preistoriei
şi erau venerate.
Câteva triburi de indieni americani au povestiri
similare despre anticele cranii de cristal în care se spunea că au fost
lăsate în urmă de primii strămoşi, înapoi în negurile vremurilor.
Unii cred că acestea sunt artefacte antice lăsate în urmă
de extratereştri, sau că ele erau rămăşiţe rămase
de la civilizaţii pierdute.
Conform legendelor, secretul craniilor
va fi dezvăluit când cele 13 cranii originale vor fi împreună
pentru a forma o reţea globală.
De fapt, există mulţi care cred că această aşa-numită
"reunire a craniilor" va stimula cunoaşterea sacră
a zeilor, cunoaştere ce a fost ascunsă de omenire
timp de mii de ani.
Conform unor mituri indiene americane, există
12 planete nelocuite în spaţiu, şi fiecare dintre aceste cranii
conţin informaţii despre câte una dintre aceste planete, incluzând şi Terra.
Şi motivul pentru care există şi al 13-lea craniu este pentru că al 13-lea
craniu conţine informaţiile despre toate acele planete.
Este mai precis o copie de siguranţă.
Este într-adevăr posibil ca unele dintre
aceste cranii de cristal să aibă multe, multe mii de ani vechime.
Oamenii au sugerat, de altfel, că unele cranii de cristal nu sunt
de pe această planetă şi că ele au fost aduse aici din alte
sisteme solare.
Şi, bineînţeles, dacă aceasta ar fi realitatea, ele ar fi fost
aduse aici de extratereştri.
Cranii de cristal cu origini extraterestre?
Chiar este posibilă o teorie atât de profundă?
Probabil răspunsul poate fi găsit examinând unul dintre cele mai vechi
şi mai enigmatice cranii de cristal descoperit vreodată.
Lubaantun, Belize, America Centrală.
Aici, în jungla peninsulei Yucatan se află ruinele
unui oraş antic pre-columbian care a înflorit în secolul al VIII-lea d.Hr.
În 1924, exploratorul Frederick Albert Mitchell-Hedges
şi fiica lui Anna descoperă un craniu uman în mărime naturală,
făcut din cristal de cuarţ pur.
Avea mandibula detaşabilă, făcându-l unic şi
cu o anatomie precisă printre celelalte cranii de cristal.
Lui Mitchell-Hedges i s-a spus de către mayaşi că
craniul lui are 3.600 de ani vechime.
Este fascinant, pentru că aceasta ar pre-data civilizaţia Maya.
Cînd Mitchell-Hedges a decedat în 1957,
craniul a rămas în posesia fiicei lui Anna.
Ea a păzit craniul peste un deceniu înainte de a permite studierea lui.
Şi a fost studiat de un tip pe nume Frank Dorland,
şi concluzia a fost că craniul era complet enigmatic pentru el.
Ar fi coborât în timpul nopţii şi ar fi găsit camera complet
strălucitoare, şi craniul de cristal, concret, avea o strălucire
care lumina încăperea ca ziua.
Tot felul de fenomene stranii s-ar fi întâmplat în jurul craniului,
incluzând oameni ce ar fi auzit sunete ciudate şi mirosuri
neaşteptate de flori şi lucruri ca acestea în cameră,
fără nicio explicaţie, dar acestea veneau de la craniu.
Deci, tot felul de lucruri nefireşti se întâmplau în jurul craniului,
şi însuşi Dorland nu a putut să-şi dea seama cum a fost realizat craniul.
La apariţia craniului de cristal Mitchell-Hedges,
a fost analizat într-un număr de ocazii: Frank Dorland în
anii '60 a făcut-o ca individ particular; Hewlett-Packard a făcut-o
la fel; şi British Museum a făcut o foarte scurtă analiză în 1980.
Astfel, acest craniu a fost subiectul unui număr de detaliate analize ştiinţifice.
În toate acele ocazii, ce s-a descoperit a fost că era aproape
imposibil pentru o fiinţă umană să-l realizeze.
Unul dintre oamenii de ştiinţă care a examinat craniul a spus
concret, "Acest craniu nu ar fi posibil " să existe."
Şi asta, cu adevărat, a condus la ideea că probabil aceste
cranii de cristal nu sunt create nicicum de oameni.
Şi mulţi oameni astăzi încă cred că este un caz de studiu.
Întreaga mitologie a mayaşilor se bazează
pe întâlnirile extraterestre din trecut.
Localnicii i-au spus lui Mitchell-Hedges că strămoşii lor le-au dat
lor craniul.
Întrebarea mea este, cine erau acei strămoşi, şi originea lor
era din spaţiu?
Şi răspunsul, bineînţeles, este DA.
Putea craniul lui Mitchell-Hedges să fie într-adevăr
o relicvă antică, extraterestră, aşa cum sugerează
teoreticienii extratereştrilor antici?
Şi dacă-i aşa, putea acest craniu şi altele ca el din toată lumea
să aibă într-adevăr puteri supranaturale?
Probabil, următoarele dovezi pot fi găsite examinând istoria
unui alt craniu de cristal, unul legat de un antic trib
aborigen de pe partea cealaltă a lumii.
Insulele melaneziene, nu departe de coastele Papua Noua Guinee.
Secolul al VIII-lea d.Hr.
Conform legendelor, căpeteniile tribale aborigene pornesc să navigheze la est,
spre insulele hawaiiene.
Duc cu ei un ancestral craniu de cristal adânc venerat.
Astăzi, acest craniu, cunoscut drept "armonie" (sinergie), este în grija
gardianului Sherry Whitfield.
I-a fost oferit în dar de un om de afaceri european.
Cănd am luat prima oară craniul, ştiam doar
foarte puţin despre istoria lui.
Ştiam că fusese adus de-a lungul Pacificului, într-o canoe de trestie.
Fusese în Hawaii, pe insula Paştelui, cu oamenii din cer.
În anii 1600, craniul a fost dat unei tinere călugăriţe în Peru.
Pe patul de moarte în 1720, ea a transmis craniul unei familii
indigene şi a spus, "Păstraţi craniul până va veni persoana potrivită."
Şi le-a spus istoria.
Şi ei au dispărut în junglă.
În 2005, Whitfield a fost contactată
de un reprezentant al tribului aborigen care văzuse o fotografie
a "armoniei" într-un cotidian.
Şi el a spus că a dus fotografiile şi
micul craniu la şaman şi şef,
şi totul s-a oprit.
Şi au declarat 24 de ore de sărbătoare şi de spus povestiri
despre cranii.
A fost cu adevărat nemaipomenit pentru că, într-adevăr, ei nu discută
aşa mult despre cranii în fiecare zi.
Este o parte a secretelor lor sacre şi a învăţăturilor lor.
Acum, spun că nu au făcut ei craniul,
ci că le-a fost transmis ca o moştenire, deci este un obiect ancestral.
Legenda lor spune că tribul lor
a început cu un om alb şi un om negru, gemeni.
Întreaga lor religie se învârte în jurul gemenilor.
Şi ei au geamănul acestui craniu.
Legendele lor spun că existau două astfel de cranii, produse identic.
Există un spirit puternic în craniile de cristal.
Melanezia este populată de spirite de
tot felul de categorii, de spirite ancestrale, însemnând
spiritele strămoşilor îndepărtaţi ce fac parte din
povestea creaţiei unui grup particular, sau a strămoşilor morţi recent.
Energia spirituală în societatea melaneziană nu e doar în oameni.
Poate fi în locuri, în obiecte, în plante şi animale.
Noţiunea de energie spirituală ce rezidă din
obiecte neînsufleţite este larg răspândită de-a lungul sudului Pacificului.
Antropologii ce au studiat societăţile melaneziene în secolul al XIX-lea
şi începutul secolului XX au denumit această forţă supranaturală "mana".
Ideea forţei "mana" este că există o divină
energie magică, ce este şi sursa vieţii şi un gen de
prezenţă însufleţită în obiecte, în locuri, în oameni.
Există un cult pentru anumite obiecte, pentru că ele par să aibă
o tărie deosebită prin această putere magică.
Unii cred că puterea vine din surse ancestrale,
adică de la cei mai vechi strămoşi, măreţia puterii.
Aceste lucruri sunt incredibil de importante pentru
oameni în toate aspectele vieţii, precum război, vânătoare,
grădinărit, pescuit, orice fel de lucru pe care o fiinţă umană normală
nu-l poate controla.
Şi obiectele cu această energie spirituală ancestrală,
dacă le poţi controla corect, ai acces corect la ele, le vorbeşti
corect, obţii permisiunea lor, obţii sprijinul lor şi ai parte
de ajutorul lor, ele pot, ca efect,
să-ţi slăbească principalul inamic în luptă.
Este într-adevăr posibil ca obiecte precum
cranii de cristal să fie posedate de spirite din alte lumi,
aşa cum cred insularii Pacificului de sud?
Şi dacă-i aşa, de unde vin aceste spirite?
În sudul Pacificului, miturile lor ancestrale
vorbesc despre oameni coborâtori din cer.
Una dintre mitologii vorbeşte despre doi fraţi coborâtori
din cer, "barkulkul" şi "marelul".
Şi perioada pe care au petrecut-o aici era considerată ca fiind
epoca de aur.
După terminarea acestei perioade, ghici ce, amândoi s-au întors
în cer, ca să se întoarcă de unde au venit, stelele.
Miezul mesajului craniilor de cristal este că...
strămoşii noştri sunt foarte distinctivi... Că aceştia sunt divini,
că acestia sunt antici.
Unii dintre ei sunt binecunoscuţi pentru folosirea în preziceri,
prin care cineva obţine, de fapt,
contactul cu o inteligenţă ce este şi mijlocitoare şi
sursă prin acest craniu de cristal.
Puteau într-adevăr craniile de cristal să furnizeze o legătură
cu strămoşii extratereştri ai omeniri, aşa cum cred
mulţi teoreticieni ai astronauţilor?
Şi dacă-i aşa, există ceva unic despre proprietăţile
acestor obiecte translucide, ce puteau conţine
puteri supranaturale?
Anglesey, insulele Britanice.
60 d.Hr.
Soldaţii romani cuceresc ultima fortăreaţă a druizilor,
o clasă de mistici şi preoţi, ale cărei rădăcini ajung înapoi
la începuturile civilizaţiei europene.
Tot ce ştim despre druizi,
ştim de la inamicii lor, romanii, ce au avut mari
probleme să-i extermine pe druizi, pentru că i-au văzut,
în mod just, ca organizatori sociali, ca lideri importanţi
în jurul cărora fuzionau triburile celtice.
Multe puteri au fost atribuite druizilor... de exemplu,
druizi deţineau cunoaşterea mistică.
Druizii aveau o filozofie a reîncarnării.
Druizii foloseau cristale pentru a le arâta şansele,
pentru a citi viitorul, pentru a face extatice ritualuri mistice.
Muntenii scoţieni le numeau pe acestea "pietrele puterii".
Există ceva în legătură cu transparenţa cristalului, o experienţă
stranie de fixare a privirii în el, lucruri ce doar se pot imagina.
Şi globul de cristal ce iese în evidenţă prin aceasta şi este utilizat
de mai recenţii clarvăzători, efectiv ajuta o persoană să cadă într-un fel
de stare de transă, în care ei puteau să-şi imagineze, sau să audă,
sau să simtă, sau să vadă ceva ce e preluat ca o informaţie importantă.
Se considera că informaţia vine de la zei, sau de la spirite.
Privirea adâncită într-un glob de cristal avea un alt înţeles
în vremurile medievale, cum că se intra în contact cu lumea
divinului, pentru a lua legătura cu inteligenţe din alte lumi.
Este posibil ca anticele culturi să fi accesat
alte dimensiuni, prin folosirea obiectelor de cristal, aşa cum sugerează
teoreticienii astronauţilor antici?
Şi dacă este aşa, poate exista un motiv ştiinţific, de ce prezicerile
sunt făcute numai de obiecte precum craniile de cristal,
realizate din acest material unic?
Cristalul are o structură în reţea unică, şi unii
oameni cred că are o calitate din alte dimensiuni.
Poate trimite şi recepţiona mesaje din alte dimensiuni
şi însăşi substanţa este propriu-zis din altă dimensiune.
Abilitatea cristalului de comunicare inter-dimensională poate
explica de ce oamenii de-a lungul istoriei au utilizat globuri de cristal
ca să prezică viitorul, sau chiar să privească în trecut.
Şi este interesant, pentru că dacă te gândeşti
la legenda că craniile de cristal erau depozitarele marii cunoaşteri,
atunci probabil există un vast volum de informaţii, aşa cum
spun strămoşii nativi americani, în interiorul unui craniu de cristal.
Oamenii antici erau foarte conştienţi
de importanţa cristalelor şi cum erau ele, într-un sens,
obiecte high-tech.
Cum însă ar fi putut şti ei asta?
Ei aveau aceste obiecte high-tech
în trecut, într-un sens folosite de un popor antic,
şi în celălalt sens, aduse nouă de extratereştri.
Puteau proprietăţile intrinseci din cristal să permită
comunicaţii inter-dimensionale şi sprijin, aşa cum
sugerează unii cercetători?
Putea fi această extraordinară putere folosită în alte,
posibil, scopuri mai funeste?
Probabil răspunsurile pot fi găsite examinând povestirile
din jurul unui alt craniu din cristal de cuarţ, un craniu deţinut
de unul dintre cei mai brutali conducători din istoria omenirii.
Lhasa, Tibet.
Martie, 1959.
În timp ce chinezii încep să invadeze capitala,
Dalai Lama şi un mic grup de înalţi lama fug în înşelătorii
munţi Himalaya, riscând închisoarea, tortura, şi chiar
moartea, pentru a face o lungă călătorie de 14 zile în Nepal.
Conform rapoartelor, deţineau un craniu de cristal
de 10 kg, numit "amar".
Am auzit multe povestiri despre un mare lama,
ce a fugit din China, luând un mare craniu de cristal.
Şi despre alţi călugări tibetani, ce şi-au riscat vieţile, ascunzând cranii
de cristal când au venit chinezii.
Astfel, asta-mi spune că acolo este, de asemenea, ceva mai mult decât doar
o pasiune nebună cu aceste obiecte, că există
o latură spirituală.
Avem un preot tibetan ce transportă
un craniu de cristal de 10 kg în afara Tibetului, concret pentru
a nu ajunge pe mâini străine.
Realizarea unui craniu uman dintr-un cristal poate servi ca un fel
de antenă pentru conştiinţa cuiva, ce este un înalt specialist
cugetător, pentru a fi apt să le focalizeze minţile, în scopuri
de vindecare, sau posibil, în scopuri distructive.
Dacă poveştile sunt adevărate, de aceea păzitorii craniului
au străbătut o aşa de mare distanţă, pentru a proteja obiectul de 10 kg?
Putea fi acolo, într-adevăr, un potenţial element periculos
la craniul "amar" şi la alte cranii de cristal, în special dacă
era că cadă vreunul în mâini străine?
Bavaria, Germania.
Martie, 2011.
Un craniu de cristal de 9,7 kg este descoperit într-o fostă reşedinţă
a unui ofiţer nazist SS de rang înalt.
Unii cercetători cred că acel craniu era odată deţinut de Heinrich
Himmler, sinistrul acolit al lui Adolf Hitler şi omul care
a controlat exterminarea a milioane de oameni în timpul
celui de-al Doilea Război Mondial.
Eu unul cred că probabil Heinrich
Himmler a intrat în posesia unui craniu de cristal.
Naziştii erau cu adevărat obsedaţi de a deţine cunoaşterea
antică, şi o parte a acestei cunoaşteri antice se afla în aceste
cranii de cristal.
În cenuşiile zile ale celui de-al Doilea Război Mondial, naziştii erau adânc
implicaţi în arma speranţei, ce urma să schimbe
cursul războiului şi să-i proclame victorioşi.
Naziştii, în special Hitler, iubeau ocultismul.
Nu există niciun dubiu că Adolf Hitler, aşa primitiv şi aşa
dement cum era, se implicase în ocultism şi dorea cu disperare
să aibă toate acele lucruri, pentru că el credea că
le-ar fi dat naziştilor puteri incredibile.
Propriu-zis, ei erau la vânătoare, pentru a putea găsi cât mai multe
din aceste relicve şi artefacte şi să afle
dacă aceste antice relicve religioase conţineau puteri
fantastice, ce puteau fi folosite împotriva Aliaţilor, în timpul
celui de-al Doilea Război Mondial.
Naziştii erau obsedaţi de cranii şi imagistica
craniului, şi în special de cunoaşterea strămoşilor.
Nu este o exagerare, cu interesul lor în ocultele legende
antice şi cunoştinţe tradiţionale, că naziştii ştiau
despre formidabila putere a craniului de cristal.
Este posibil, aşa cum cred mulţi teoreticieni ai astronauţilor
antici, ca acolitul lui Hitler, Heinrich Himmler, să fi obţinut
un craniu de cristal, în încercarea de a-i direcţiona puterea împotriva celor
ce se opuneau celui de-al Treilea Reich?
Legendele spun că umanitatea trebuie să fie suficient de pregătită
pentru cunoaşterea conţinută de craniile de cristal,
pentru că, aparent, această cunoaştere poate fi şi
folosită nociv, şi folosită pentru bine.
În cazul lui Heinrich Himmler, ceea ce vedem
este un om care doreşte ca puterea lui să domine peste toţi ceilalţi.
Şi întrebarea este, dacă el a folosit craniul în încercarea
ca oamenii să facă anumite lucruri.
Craniile de cristal au spus, cumva, că sunt apte să influenţeze
intenţiile unei fiinţe omeneşti.
Şi asta este cu siguranţă o armă puternică.
Este ceva ce poate fi folosit împotriva altor fiinţe umane.
Sunt anticele cranii de cristal, ca cel deţinut
de Heinrich Himmler, într-adevăr amplificatoare de energie,
şi pozitivă şi negativă?
Şi dacă-i aşa, putea posesia unui craniu
într-adevăr, să-i dea proprietarului potenţiale puteri distructive?
Probabil răspunsul poate fi găsit studiind posibilul motiv
pentru care aceste misterioase relicve de cristal erau făţuite
din capul locului în forma craniilor umane.
Poate că această realizare a cristalului în forma exactă
de craniu uman are vreun fel de calitate energetică.
Se crede că formele cristalizate de craniu uman
reprezintă superioritatea sufletului după moarte.
Este chiar posibil ca însăşi acel craniu de cristal, când
focalizează acest câmp de energie umană, să fie folosit ca o formă
de propulsie a candidatului la o experientă de decorporalizare,
pentru a rezona cu propriul lui craniu, pentru a mări frecvenţa
câmpului bioenergetic, astfel că el să poată
realiza această stare de decorporalizare.
Un lucru interesant despre craniul de cristal este că
cristalul este un lucru pur, şi ideea de craniu este foarte funestă.
Astfel, ai lumina şi întunericul combinate în acelaşi simbol,
şi apare un fel de înţelepciune văzând ceva combinat,
un tunel de legătură între lumină şi întuneric.
Într-adevăr, motivele craniului în general în toată
lumea semnifică moartea şi cealaltă lume, lumea morţilor.
În aceste mitologii exista
cealaltă lume... o lume moartă...
În care cu toţii ajungeau, într-adevăr, când decedau.
Şi era foarte asemănătoare cu propria noastră lume.
În buddhismul tibetan craniul este foarte puternic.
Are un adânc, un adânc înţeles, pentru că e vorba de moarte.
De asemenea, e vorba de transcenderea morţii,
de învingerea morţii.
Astfel, este un simbol ce, de asemenea, reprezintă efemeritatea vieţii.
Erau 13 obiecte antice de cristal modelate în forma
craniilor umane în strădania de a sugera că ele puteau avea
putere asupra vieţii şi a morţii?
Dacă-i aşa, care este sursa unei asemenea uimitoare abilităţi?
De ce a fost pierdută de secole pentru omenire?
Teoreticienii astronauţilor antici cred că răspunsul poate fi
găsit la o mitică civilizaţie pierdută, una ce a dispărut peste noapte.
Atlantida.
În două dintre faimoasele lui dialoguri, "Timaeus" şi "Critias", filozoful
grec din secolul al IV-lea, Platon, descrie acest "continent pierdut"
ca pe o insulă creată de Poseidon, zeul mării.
Atlantida, cel puţin aşa cum şi-a închipuit-o Platon,
era foarte avansată tehnologic.
Avea idei foarte avansate şi progresiste despre justiţie, despre legi.
Ca un adaos la faptul că era o minune tehnologică, este, de asemenea,
un model de civilizaţie etică, filozofică
şi morală, la fel de bine.
Conform teoreticienilor astronauţilor antici,
atlanţii foloseau, de asemenea, obiecte produse din cristal, nu doar în
înţelesul de energie folositoare, dar şi în sensul de a stoca informaţii
importante, asemănătoare unui computer.
O parte a cunoaşterii tradiţionale şi a legendei despre Atlantida este că
preoţii au luat relicvele antice şi cunoaşterea sacră
a Atlantidei şi au depozitat-o, sau poate chiar au codat-o,
în obiecte de cristal, incluzând cranii.
Conform legendei, continentul
Atlantida a dispărut misterios cu mii de ani în urmă.
Dar dacă Atlantida, de fapt, a existat, este posibil ca
o mână de locuitori să fi supravieţuit?
Puteau craniile de cristal să fie printre obiectele ce au supravieţuit cu ei?
Poate asta explică de ce 12 dintre ce se crede a fi
cele 13 cranii originale au fost găsite în aproape toate părţile lumii?
Teoreticienii astronauţilor antici spun DA, şi ca dovadă, indică spre
curioasele similarităţi ce există între mayaşii antici
şi tibetanii zilelor noastre.
Ceea ce descoperim în acele locuri din toată
lumea, despre care s-a spus că erau locuri de refugiu,
în acele locuri, avem craniile de cristal, caracteristice Tibetului,
caracteristice lumii mayaşe.
Aceste două zone sunt precis legate ca fiind identificate drept
refugii ale civilizaţiei Atlantidei.
Ce ar fi putut fi aşa important în legătură cu craniile
de cristal ce ar fi impus pieirea cetăţenilor Atlantidei,
riscându-şi vieţile în încercarea de a se salva cu ele?
Tokyo, Japonia.
2012.
Compania de tehnologie şi electronice, Hitachi, dezvăluie
un dispozitiv revoluţionar de păstrare a datelor, un cip din cuarţ,
care va păstra informaţiile codate pentru milioane de ani.
Hitachi şi-a anunţat nişte descoperiri foarte emoţionante
despre gravarea datelor într-un material concret de tipul cristalului de cuarţ.
Şi astfel, imaginând o cale de a arde mici găuri în cuarţ,
uzitând lasere de mare putere, aţi creat acum unurile şi
zerourile dvs., şi ei au făcut-o, propriu-zis, la o scară
la care vă puteţi uita doar la microscop şi să vedeţi unurile
şi zerourile şi să le citiţi.
Acel cip, dacă este intact, poate fi citit şi peste un milion de ani.
Dar asta, de asemenea, naşte întrebarea, cum citeşti cipul?
Pentru că necesită să ai un dispozitiv cu care, propriu-zis,
să ai acces la informaţii.
Şi aici este problema de care ne lovim cu craniile de cristal.
Dacă ele conţin cunoaştere, nu ştim unde este butonul de pornire.
Nu aş exclude faptul că într-un craniu
de cristal există un mesaj, pentru că putem face cele mai
mici cipuri avansate doar din cristale.
Astfel, sugerez ca efectiv are vreo legătură cu extratereştrii.
Poate există informaţii în craniul de cristal.
Dar noi nu avem tehnologia de a obţine aceste informaţii.
Este o provocare a viitorului.
Ştiinţa modernă a cercetat şi explorat folosirea
cristalului de cuarţ în tehnologia de vârf şi comunicaţii.
Însă unii teoreticieni ai extratereştrilor antici cred că aici stă
dovada că şi anticii au înţeles potenţialul acestui
mineral conductiv unic.
Se spune despre cuarţ că este capabil să reţină puterea, este
capabil să absoarbă energie.
S-a sugerat că poate anticii foloseau cuarţul
pentru a înregistra cumva lucruri în aşa fel încât noi încă
nu înţelegem, sau probabil nu s-a înregistrat aşa mult, dar s-au apelat
alte tărâmuri.
Sau să fie capabil de folosire ca dispozitiv de comunicaţie.
Anumite tipuri de receptoare, cristale radio,
televiziune, alte tipuri de comunicaţii, şi chiar forţă
pentru nave spaţiale, se pot realiza cu ajutorul cristalelor de cuarţ.
Până şi NASA efectuează experimente speciale în spaţiu, unde
vor să fabrice cristale de cuarţ perfecte.
Astfel, ideea că tehnologia cristalului de cuarţ era folosită
de extratereştri ca un fel de tehnologie high-tech capătă o mulţime de sensuri.
Ce ştim noi propriu-zis este că acest cristal e capabil
să înmagazineze informaţii.
Astfel, ce trebuie să ne întrebăm este dacă craniile
de cristal erau produse numai din cristal, pentru că strămoşii noştri doreau
să înglobeze în ele informaţii.
Atâta timp cât nu avem idee cum să le extragem, cred că
într-adevăr se impune, pentru noi înşine, de a încerca şi a face
un efort de a vedea ce fel de informaţie poate fi prezentă
în interiorul acestor cranii de cristal.
Când auzim aceste povestiri despre aducerea
la un loc a tuturor acelor cranii de cristal, de unde vine această
premisă, această idee de a ajunge împreună, şi apoi,
se întâmplă ceva important?
Ei bine, poate fi fiecare craniu de cristal vreun cip
de computer, şi acestea aparţin vreunei plăci de bază
a vreunui computer extraterestru, şi că e sigurul mod de
funcţionare, numai dacă toate aceste cranii sunt împreună?
Puteau fi într-adevăr craniile de cristal părţi dintr-un
elaborat sistem antic computerizat?
Puteau fi ele dispozitive de colectare a datelor,
folosite atât pentru înregistrarea,
cât şi pentru transmiterea informaţiilor?
Probabil următoarea dovadă poate fi găsită măsurând
energia câmpului elecromagnetic, sau aura, ce înconjoară
un craniu de cristal real... numit Einstein.
Acesta este Einstein, se crede că este cel mai mare
craniu de cristal antic descoperit până acum.
Proprietara lui, Carolyn Ford, spune ca a obţinut acest obiect de cristal
de 15 kg acum mai bine de 20 de ani,
şi nu a ştiut că posedă abilităţi ciudate până într-o zi
când, pretinde ea, propriu-zis a comunicat cu ea.
Einstein mi-a remintit momentul când
l-am luat, şi nu ştiam nimic despre craniile de cristal, a spus,
"Sunt un computer antic."
"De fapt, sunt un master computer."
"Şi înregistrăm totul, ca o hrană vie 24/7."
"Şi acesta este scopul nostru."
El înregistrează istoria de pe această planetă încă de la începuturile
timpului, deci într-adevăr, a fost în Atlantida.
Au fost o mulţime de cranii de cristal antice în Atlantida,
şi chiar dinaintea acelor timpuri.
Putea fi, într-adevăr, aşa-numitul "craniu Einstein"
un artefact din civilizaţia pierdută a Atlantidei,
aşa cum pretinde proprietara lui?
Sedona, Arizona.
2013.
Este foarte clar, chiar aici, şi apoi devine înceţoşat.
Teoreticianul astronauţilor antici, David Childress, înregistrează
ajutorul dat expertului în fotografierea aurei, Jamie JONES, în încercarea
de a testa craniul Einstein pentru pulsuri neobişnuite de energie, sau aure.
Aceste aure apar precum culorile ce corespund variatelor
stări fizice, emoţionale, mentale şi spirituale.
Cu tehnologia aurei suntem capabili să uzităm fotografia
bioreacţiei, selectând câmpul energetic electromagnetic
din jurul trupului uman, şi privind aceasta este uimitor.
Este ca amprenta vieţii noastre.
Şi aceste energii sunt reprezentate în culori.
Nu mă aştept să iasă vreo energie dintr-un obiect neînsufleţit.
Deci, sunt puţin sceptică pentru că nu sunt sigură la ce
să mă aştept când fotografiez craniul.
Şi, mi s-au spus o mulţime de lucruri despre cranii,
precum informaţia că ele înmagazinează date despre de unde sunt
civilizaţiile, sau dacă ele sunt propriu-zis extraterestre.
Deci, sunt puţin emoţionată ca să văd acest craniu aparte şi ce emite el.
Bună, Jamie.
Bună.
Şi aceasta este Carolyn, şi aici este craniul.
Este fabulos.
Deci ce facem?
Aceştia sunt senzorii bioreacţiei.
Bine.
Şi ei vor citi energia, dacă există,
energia din jurul craniului, deci pune-i aici.
Perfect.
Deci va funcţiona pe ambii senzori?
Această secţiune, aici.
Da, pentru că ambii senzori extrag energie,
deci ne dorim o cât mai mare acoperire.
Bine, asta-i perfect. Foarte bine.
Foarte bine, şi acum, doar îl fotografiezi, nu?
Obţinem o imagine.
Foarte bine.
Adevărul e că nu am mari aşteptări,
sincer, dar cred că există o cantitate de energie în craniu,
aşa că poate acest aparat pentru aure o poate obţine.
Foarte bine, şi aici este aura craniului.
Priveşte la culorile astea!
Bine.
Este nemaipomenit.
Este uimitor.
Într-adevăr?
Deci... deci, ce vedem aici?
Vreau să spun, aici putem vedea craniul.
Pare să fie foarte puternic, o energie de protecţie tip
"luptător", şi dacă priveşti de aproape, acea energie este de jur-împrejur.
Corect.
Concret, un scut de protecţie în jurul craniului.
Acum, albastrul pe care-l vedem, ce străbate întreaga imagine,
este înţelepciunea şi cunoaşterea trecerii prin multe durate de vieţi
şi multe dimensiuni.
Evident, acest craniu conţine o anumită cunoaştere şi energie în jurul lui,
ce emană chiar cu putere, şi aceste alte
fiinţe cu el, la fel de bine.
Pentru că îşi spune singur craniul conştiinţei.
Uite-aşa, vezi?
Este bine?
Da, da, deci... Vezi? Cu desăvârşire profund.
Am rămas surprins cu adevărat că aparatul de aure
a imortalizat atât de multă energie din craniu şi culori diferite.
Există ceva aici.
Ajută câmpul energetic fotografiat
ce-l înconjoară pe Einstein să dovedească că acel craniu de cristal
poate fi, de fapt, un gen de dispozitiv de înregistrare?
Un obiect extraterestru utilizat în a stoca şi energie şi informaţii?
Probabil până când toate cele 13 cranii legendare vor fi descoperite,
adevărata lor putere va rămâne un mister.
Trebuie să te întrebi, ce se va întâmpla când
vor fi găsite aceste cranii de cristal, ce există de milenii,
şi le aşezăm pe toate 13 împreună?
Va deveni legenda adevărată?
Parte din această legendă este că, da, aceste 13
cranii de cristal sunt cranii extraterestre.
Şi când cele 13 cranii vor fi împreună, va apărea o nouă
epocă pentru planeta Terra.
Cred că această planetă este protejată.
Astfel, dacă este adevărată legenda că craniile de cristal
se vor reuni şi vor crea această incredibilă putere de a ne ajuta,
mai bine mai târziu decât niciodată.
Cu siguranţă, există credinţa printre triburile
de indieni americani, când umanitatea va ajunge la limita disperării,
toate aceste originale cranii de cristal antice se vor reuni,
şi atunci vor dezvălui cunoaşterea lor şi
înţelepciunea ce poate ajuta supravieţuirea speciei umane.
Ei precizează că ceea ce va ieşi din craniile
de cristal este ideea că noi toţi suntem interconectaţi.
Astfel, probabil că periplul pentru găsirea acestor cranii
de cristal va ajuta la clarificarea adevărului despre originile omului
antic, ceea ce ar putea include şi faptul că nu suntem originari
de pe această planetă şi că forma umană este mult mai sacră
decât credem.
Putea exista într-adevăr o reţea de cranii de cristal ce,
după dorinţă, când se reuneau, deţineau puternice forţe?
Şi, dacă-i aşa, vor dezvălui ele adevărul despre scopul omenirii?
Există mulţi care cred că răspunsul este un sigur "DA" şi
că dovada se află chiar în faţa ochilor noştri.
Şi aşa de clară... precum cristalul.
Traducere şi adaptare ~ Pterodactyluss20 ~