Povestiri antice despre stranii creaturi din alte lumi.
Era o vreme când giganţii dominau Terra
şi sumerienii locuiau cu zeii lor, Anunnakii.
Legende despre zei ce au venit din ceruri
pentru a crea omenirea.
Într-un sens, ei erau extratereştri.
Se deplasau pe pământ. Conduceau oameni.
Şi tăbliţe de lut, ce dezvăluie un proiect extraterestru.
Este posibil ca ei să fi adus un fel de îmbunătăţire a rasei umane.
Şi să o utilizeze ca pe o specie de sclavi.
Au schimbat, într-adevăr, vizitatorii antici cursul umanităţii
în trecutul foarte îndepărtat?
Strămoşii noştri au primit ajutor.
Şi acel ajutor nu a venit de nicăieri din altă parte, ci de sus.
Milioane de oameni din întreaga lume
cred că am fost vizitaţi în trecut
de fiinţe extraterestre. Şi dacă este adevărat?
Au ajutat, într-adevăr, extratereştrii antici la modelarea istoriei noastre?
Şi dacă este aşa, pot fi găsite dovezi când examinăm
conexiunea Anunnaki?
Traducere şi adaptare ~ Pterodactyluss20 ~
sincro de bellows www.addic7ed.com
CONEXIUNEA ANUNNAKI Sezonul 6, episodul 3
Irak.
10 aprilie, 2003.
Statele Unite forţează înaintarea spre capitala
Bagdad, la doar trei săptămâni
de la lansarea operaţiunii "Libertate pentru Irak".
Se aştepta ca trupele americane să instaureze şi să menţină ordinea,
dar jefuitorii umplu străzile, pradă muzeele şi
distrug mii de artefacte antice.
Jefuitorii forţează intrarea în Muzeul
Naţional şi fură tot felul de artefacte, incluzând instrumente
muzicale şi tăbliţe cu scriere cuneiformă, ce spuneau istoria
Sumerului antic, de acum 6.000 de ani sau mai mult.
Erau acolo genealogiile şi istoriile zeilor şi povestiri
despre Potop, dar acum multe dintre aceste texte nu mai sunt de găsit.
Acum, nu au fost doar oamenii de pe străzi cei ce au spart
o fereastră şi au luat un artefact.
Erau oameni ce purtau căşti, un "accident" foarte
coordonat... penetrând uşi cu dublă încuietoare şi furând
instrumente, bijuterii şi tot felul de artefacte, ce datează
cu mii de ani în urmă, toată perioada până la leagănul civilizaţiei noastre.
De ce însă ar fi distrus militanţii obiecte atât
de preţioase ale lumii antice?
Era, într-adevăr, doar o consecinţă a războiului?
Sau un atentat deliberat pentru a şterge cunoştinţele interzise ale trecutului?
Probabil, răspunsurile pot fi găsite aruncând o privire mai amănunţită
la originile acestor preţioase comori pierdute.
Conform arheologilor, multe dintre artefactele irakiene pierdute
datau din timpurile sumerienilor, o civilizaţie
antică, despre care mulţi cercetători cred că este
cea mai veche din toată Mesopotamia.
Mesopotamia înseamnă "între râuri" în limba greacă,
făcând referire la Tigru şi Eufrat, râuri ce se află
în ceea ce astăzi numim Irak.
Erau patru regate importante în Mesopotamia.
Sumerul era cel mai vechi, urmat de regatul Akkadia,
format de Sargon I.
După asta, aveţi Babilon şi Asiria.
Totuşi, dialectele s-au schimbat, şi oamenii s-au schimbat
până la un punct, însă cultura ce-a fost stabilită de sumerieni
a continuat, într-adevăr, de-a lungul existenţei Mesopotamiei.
Sumerul antic, în sudul Mesopotamiei,
este adesea numită ca cea mai antică civilizaţie,
chiar prima civilizaţie.
Este datată cu aproximaţie între anii 3.000 spre 4.000 î.Hr.
Şi aici vedem scrierea de forma tăbliţelor cuneiforme,
din lut şi piatră.
Sumerienii au fost cei care au inventat
sistemul de scriere cuneiformă.
Cuvântul cuneiform înseamnă "formă de pană (ic)."
Se referă la un sistem de scriere prin care scribii ar fi luat
stilul formei de pană şi au presat semnele pe tăbliţele moi de lut.
Aceste tăbliţe puteau fi arse mai târziu şi întărite ca să păstreze
ceea ce rămânea scris pe ele pentru totdeauna.
Descifrarea acestor tăbliţe cuneiforme era următoarea
imposibilitate, până la descoperirea de mii de tăbliţe
într-un palat asirian, în martie 1843.
Această abundenţă de inscripţii cuneiforme a dat unele dintre
primele dovezi palpabile despre un regat antic,
ce se crede că a existat cu mii de ani în urmă.
Un om de ştiinţă francez, numit Paul-Emile Botta,
a găsit această gigantică zonă subpământeană în nordul Irakului,
în Korsabad, ce începea cu această încăpere incredibilă, plină cu
statui de zei şi regi, tot felul de comori uimitoare,
şi multe inscripţii, scrise peste tot pe pereţi,
în cuneiforma antică sumeriană.
În zece ani, arheologii au mai descoperit,
de asemenea, ruinele legendarei capitale sumeriene Ur,
casa personajului biblic Abraham.
La sit, oamenii de ştiinţă au dezgropat Marele Zigurat Ur,
o structură în trepte de formă piramidală, ce era
centrul administrativ al oraşului, ca şi tăbliţe
cuneiforme şi morminte ornate cu aur.
Astfel, aici au găsit această capitală legendară
a sumerienilor cu morminte îmbrăcate în aur şi tăbliţe cuneiforme,
ceva ce credeau că nu este decât un simplu mit,
până când propriu-zisa ei descoperire
demonstrează că a fost într-adevăr un fapt istoric.
Când privim la antica civilizaţie sumeriană,
o situăm printre primele 100 de societăţi moderne.
Lucruri ca agricultura, ştiinţa, medicina, matematica,
regalitatea, legi, complete, judecători, şcoli, propriu-zis toate acestea,
etalate în vremurile sumeriene cu 6.000 de ani în urmă,
ieşite clar din Epoca de Piatră.
Conform majorităţii cercetătorilor,
Ur a fost prădat de vecinii lor războinici, elamiţii,
în jurul anilor 2.000 î.Hr.
Unii cercetători cred însă că textele cuneiforme dezvăluie ceva
mai mult decât dovezile despre o rasă antică.
Ei indică descrierile despre un grup de fiinţe divine, numit
Anunnaki, aşa-numitul "vlăstar princiar al zeului",
care, conform sumerienilor, a coborât din cer.
Sistemul religios din Mesopotamia era
politeismul, ceea ce înseamnă că ei venerau sute
de zei diferiţi... şi masculini şi feminini... adesea descrişi cu forme umane,
cu personalităţi asemănătoare oamenilor.
Şi aceşti zei erau aşezaţi într-un fel de ierarhie
politică, ceea ce în multe feluri imită sistemele politice
ale Mesopotamiei însăşi.
Şi asta înseamnă că aveţi zei superiori,
zei cereşti.
Şi aveţi, de asemenea, zei inferiori, ce locuiesc pe pământ şi sub el.
Acum, conform textelor sumeriene, zeii cereşti
Anunnaki, erau zeităţile supreme, cele mai înalte zeităţi.
Anunnakii sunt aproape cele mai misterioase
şi puternice fiinţe din mituri şi tradiţii sacre.
Sumerienii i-au descris ca fiind umanoizi, dar fiinţe cu spirit
non-fizic, ce aveau capacitatea de a se metamorfoza, sau îmbrăca forma umană.
Au venit pe Terra într-o misiune specială, ca să aducă înţelepciune şi, de asemenea,
să extragă anumite materiale din însăşi solul Pământului.
În textele cuneiforme, Anunnakii sunt
descrişi în detalii ample, incluzând şi faptul cum trăiau
sute de ani.
Aveau cunoştinţe şi putere extraordinare peste întreaga lume.
Ei ştiau totul.
Aveau cunoştinţe despre toate ştiinţele şi artele.
De unde aveau aceste cunoştinţe şi de unde veneau ei este
pentru arheologi un mister total.
Şi trebuie să-ţi pui întrebarea, erau ei, de fapt, extratereştri?
Puteau stranii zei, descrişi în textele
cuneiforme, să fi existat cu adevărat?
Şi dacă este aşa, puteau fi ele fiinţe extraterestre?
Teoreticienii astronauţilor antici cred că răspunsul este un serios
DA, şi pentru a dovedi ei indică o legendă antică, de asemenea
scrisă pe tăbliţe de lut, o legendă ce povesteşte despre
crearea omului de creaturile antice ce au venit din cer.
Ninive, Irak.
1849.
Este dezgropat un tezaur de antice texte cuneiforme,
rapoarte detaliate despre creaţia Pământului, omului şi vieţii zeilor.
În 1849, Austen Henry Layard face
o expediţie arheologică în oraşul Ninive, un oraş
ce este menţionat în Biblie.
Şi în săpăturile sale, el a descoperit palatul
Sennacherib, ce este binecunoscut din Biblie.
Şi aceasta, într-adevăr, a electrizat interesul lumii.
Ei bine, la trei ani după asta, asistentul lui a găsit palatul
nepotului lui Asurbanipal, pe cealaltă parte a muntelui.
Acum, în ambele cazuri, au găsit arhive.
Şi împreună, arhivele conţin între 20.000 şi 30.000 de tăbliţe.
Înregistrată pe şapte tăbliţe este mitul creaţiei
babiloniene, numit "Enuma Elish".
"Enuma Elish" a fost conceput probabil în secolul al XI-lea, î.Hr.
Dar aproape cu certitudine povestirea merge înapoi, în perioade mult mai timpurii.
Tăbliţele vorbesc despre un zeu numit Marduk, care a luat
sânge de la zeul Kingu şi l-a amestecat cu lut, în ideea
de a crea primii umanoizi pământeni.
Când Anunnakii a creat modelul uman,
acea persoană este regăsită în povestea din Biblie şi
se numeşte Adam.
Ceea ce găsesc interesant este că Biblia lasă deoparte unele dintre
cele mai importante detalii şi cenzurează povestirea.
Astfel, tăbliţele sumeriene, tăbliţele mesopotamiene,
au versiuni mult mai detaliate.
Conform majorităţii savanţilor, Enuma
Elish este în mod firesc un antic mit creaţionist.
Teoreticienii astronauţilor antici cred însă că acea epopee nu este
ficţiune, ci este bazată pe fapte.
Anunnaki este un termen
care înseamnă "ei au venit din cer pe Pământ".
Astfel, cunoştinţele ce au răzbătut de la Ninive reprezintă privirea
de ansamblu despre o civilizaţie ce a ţâşnit afară de nicăieri.
Multe dintre tăbliţele ce au fost dezgropate în Ninive
descriu nuanţele în gândirea reală a zeilor, aceşti
Anunnaki, şi le descriu ca fiind fiinţe în carne şi oase, exact ca noi.
Înşişi Anunnakii erau fiinţe reale,
ce au venit aici în nave spaţiale gigantice, despre care strămoşii noştri
au crezut că sunt vreun fel de apariţii divine.
Predecesorii noştri, în special sumerienii, au primit ajutor,
şi acest ajutor nu a venit de nicăieri din altă parte, decât de acolo de sus.
Conform teoreticienilor astronauţilor antici,
Enuma Elish descrie cu însufleţire nu zei mitici,
ci fiinţe din alte lumi, vizitatori extratereştri, ce posedau o înaltă
şi avansată cunoaştere a geneticii.
Anunnakii au început să înţeleagă cum
puteau crea muncitorul docil.
Astfel, ei au luat gene de la un hominid femelă şi după multe,
multe experimente, şi-au dat seama cum puteau combina genele
ca să creeze fiinţa perfectă.
Într-un sens, despre ce vorbesc într-adevăr aceste tăbliţe
este despre ingineria genetică şi modificarea A.D.N.-ului
în fiinţele umane.
Cu siguranţă ceva s-a întâmplat, de unde eram inexistenţi,
la o bruscă apariţie cu cele mai
incredibile modele de gândire.
Şi atunci întrebarea este: cum s-a reuşit?
Conform teoriei astronauţilor antici, predecesorii noştri
au primit inteligenţă printr-o modificare controlată a A.D.N.-ului nostru
de către călători spaţiali, ce au ajuns aici cu mii de ani în urmă.
Este posibil ca Anunnakii să fi creat
rasa umană, utilizând propriul lor A.D.N.?
Conform teoreticienilor extratereştrilor antici, pot fi găsite
dovezi surprinzătoare în numeroasele similitudini între
miturile babiloniene şi Biblia iudeo-creştină, şi cel mai
remarcabil, în scrierile unei antice tăbliţe cuneiforme, cunoscută
ca "Lista Regilor Sumerieni".
Lista Regilor Sumerieni a fost găsită pe o tăbliţă
din antica Mesopotamie şi datează pe undeva prin jurul anului 2.100 î.Hr.
Lista conţine numele a 140 de regi.
Ceea ce este cel mai interesant în această listă e că zeităţile
au vieţi enorm de lungi.
Un rege, de exemplu, a domnit 36.000 de ani.
Şi te minunezi, cum puteau avea oamenii vieţi atât de lungi?
Dar găsim acelaşi lucru şi în Biblie.
Matusalem (969) şi Noe (950) au trăit 800 sau 900 de ani, ceea ce
pentru noi este atât de fantastic.
O explicaţie, de ce Noe şi Matusalem au putut
trăi atât de mult, este că e posibil ca ei înşişi
erau seminţe stelare, sau erau "sădiţi", probabil, de Anunnaki şi aveau
gene extraterestre, ce le prelungea vieţile.
Şi cu certitudine, putem face unul sau două lucruri:
să presupunem că toate astea sunt un mit, că acestea nu
există, sau să luăm ce ne-au lăsat strămoşii noştri la adevărata valoare.
Şi apoi ne-am confruntat cu posibiltatea că noi,
într-adevăr, discutăm despre incredibile fiinţe extraterestre, a căror
longevitate putea fi normală în habitatele lor,
dar categoric erau extraordinare pentru planeta Pământ.
Este posibil ca regii sumerieni să trăiască şi
să conducă pentru sute, chiar mii de ani?
Şi dacă este aşa, puteau aceşti aşa-numiţi regi antici să fi fost
strămoşii noştri extratereştri, fiinţe străine
ce au creat omul folosind propriul lor A.D.N.?
Există unii care cred că la această întrebare s-a răspuns deja
cu mai bine de 35 de ani în urmă.
New York City, 1976.
Autorul şi cercetătorul Zecharia Sitchin îşi publică lucrarea
"A 12 planetă", enunţându-şi revoluţionara interpretare
despre zeităţile Anunnaki.
După ce a studiat 30 de ani tăbliţele cuneiforme sumeriene,
el afirmă că aceşti aşa-zişi zei sumerieni erau de fapt
extratereştri, ce au aterizat pe Terra, în Mesopotamia,
cu mai bine de 450.000 de ani în urmă.
Conform traducerilor lui Sitchin, Anunnakii
au creat şi fiinţa umană şi, de asemenea, au avut un rol în decăderea omenirii,
când o mare inundaţie aproape că a distrus toată viaţa pe Terra.
De ce însă?
Care era scopul vizitelor pământene ale Anunnaki-lor?
De ce au creat creatura cunoscută ca "om"?
Zecharia Sitchin a scris un număr de cărţi
bine-primite despre Anunnaki, în care el crede că de fapt aceste
entităţi extraterestre erau de pe planeta numită Nibiru, despre
care are controversata părere că,
propriu-zis, există în sistemul nostru solar.
Teoria lui era că: ei au înbunătăţit rasa umană şi i-a folosit pe oameni
ca pe un fel de specie de sclavi.
Sitchin a înţeles, bazat pe propria interpretare
a tăbliţelor, că misiunea avea legătură cu atmosfera
depreciată din jurul planetei Nibiru.
Şi atunci când au venit, au venit să exploateze minereu de aur.
Anunnakii şi-au deteriorat propria lor atmosferă. (şi noi! - n.t.)
Şi prin utilizarea aurului, au descoperit că pot remedia
acele găuri atmosferice.
Devine povestea omenirii noastre.
Anunnakii, concret, au venit pe Terra să extragă aur.
Şi când au constatat că este atâta trudă, ne-au creat pe noi
ca pe o rasă de lucrători, ca să o facem pentru ei.
Ipotezele lui Zecharia Sitchin, precum că Anunnakii
au venit pe Terra ca să extragă aur, şi atunci au creat oamenii ca să execute
sarcina, sunt amândouă îndrăzneţe şi controversate.
Ca să nu mai spun că nu au fost acceptate de majoritatea savanţilor.
Însă mulţi teoreticieni ai astronauţilor antici cred că interpretările
lui Sitchin referitoare la tăbliţe nu sunt doar corecte, dar, de asemenea,
aduc irezistibila dovadă că Anunnakii au creat omenirea.
Şi dacă întrega poveste Anunnaki este
o poveste globală despre o inteligenţă non-umană,
ce manipula gene peste tot pe planetă?
Nu era vorba doar despre aur.
Era o bază planetară.
Anunnakii au spus că ei au venit de pe Nibiru,
şi credeau că Nibiru este o stea, o poartă, şi un loc
de trecere, deschizându-se posibiltatea ca Anunnakii,
propriu-zis, să călătorească spre stele, prin porţi stelare şi găuri de vierme.
Oferă, într-adevăr, descrierile lui Nibiru dovada
originilor extraterestre ale Anunnaki-lor?
Şi dacă este aşa, povestiri similare despre fiinţe din alte lumi,
coborâtoare din cer, nu doar din Mesopotamia,
ci de peste tot din lume, pot sublinia următoarea dovadă că
o avansată rasă celestă a venit pe Terra în trecutul foarte îndepărtat?
Probabil că răspunsurile pot fi găsite în misterioasele rămăşiţe
ale anticei regine sumeriene.
1927.
Sud-estul Irakului.
În timpul avansatelor săpături la anticul oraş mesopotamian Ur,
arheologul britanic Leonard Woolley descoperă
rămăşiţele reginei Puabi.
Conform rapoartelor, regina avea un craniu nemaipomenit
de mare... similar cu cele găsite la unii faraoni
egipteni şi unele mumii din Peru.
Pentru mulţi teoreticieni ai astronauţilor antici, craniul reginei
oferă următoarea dovadă a originilor extraterestre ale umanităţii.
Descrierea reginei era de departe nefirească.
Un cap ce era imens.
Ea nu era un om normal.
Poate că nu era un Anunnaki pur.
Poate că ea era un hibrid.
Există un efort în plină desfăşurare în încercarea de a face
analiza genetică a oaselor.
Există caracteristici ce fac referire la genele Anunnaki.
Aşa se presupune că ar fi arâtat Anunnaki,
cu aceste cranii tip con.
Astfel, am crede în mod normal că ea este una dintre originalii
Anunnaki, sau cu siguranţă un hibrid extraterestru-om.
Ceea ce este interesant la regina Puabi este că ea
e din prima dinastie de regine şi/sau preotese.
Astfel, faptul că ea este din prima dinastie înseamnă că era foarte
apropiată de regatul Anunnaki-lor.
Asta o pune într-o poziţie unică, pentru că ea, într-adevăr,
deţine cheia.
Ea poate fi dovada care sugerează dacă erau sau nu
anticii Anunnaki reali şi asta, cu precizie,
Anunnaki încrucişaţi.
Dar dacă craniile nefireşti găsite în Mesopotamia şi
în alte părţi sunt într-adevăr dovada regatului Anunnaki-lor pe Terra,
pot fi, de asemenea, adevărate legendele despre coborârea lor din cer?
Şi dacă este aşa, se poate spune la fel şi despre alte legende,
ce descriu fiinţe similare, găsite în texte antice peste tot în lume?
Îngeri... Şerpii zburători ai Americii Centrale...
Poporul stelar Anasazi...
Noţiunea că fiinţe din alte lumi au venit pe Terra
din ceruri este una dintre cele mai comune teme în mitologia
şi religia antică.
Pot avea povestirile, într-adevăr, vreo bază de adevăr?
Dacă ne întoarcem în timp şi privim istoria antică,
găsim povestiri care sună foarte, foarte asemănător.
Ei erau un fel de superputernici, magici, entităţi superioare,
ei veneau de sus.
Când străbaţi mitologia, când străbaţi
poveştile Poporului Stelar, când afli despre Anunnaki, este
asemănător, similar pe toată planeta, ce te face să zici,
ceva trebuie să fie răspunzător pentru aceleaşi visuri, aceeaşi mitologie.
Aceeaşi idee că viaţa vine din stele.
Peste tot în lume găsim povestiri despre fiinţe
extraterestre din alte lumi venind pe Terra şi influenţând omenirea.
Asta ridică o întrebare.
Erau rase diferite de fiinţe ce veneau din stele şi
influenţau toate aceste culturi?
Sau este posibil ca, de fapt, să fie doar o rasă de fiinţe,
Anunnaki, ce au influenţat toate aceste culturi şi legendele ne spun
istoria aceloraşi fiinţe?
Ajută într-adevăr legendele din toată lumea, ale aşa-numiţilor zei,
să demonstreze că omul antic a intrat, propriu-zis, în contact
cu fiinţe extraterestre?
Şi dacă este aşa, e posibil ca poveştile religioase ale fiinţelor
din alte lumi despre încrucişarea cu hominizii să susţină noţiunea că
povestirile despre Anunnaki sunt bazate pe fapte istorice?
Conform unor cercetători, răspunsurile se pot afla
în povestirea despre nefilimi (uriaşi) din Biblia iudee.
Nefilimii sunt menţionaţi
în al şaselea capitol din Geneză, în care aflăm despre fiii
zeilor, ce se-mperechează cu fiicele omului.
Şi procrează, din această cauză, superumanoizi.
Nefilimii sunt descrişi în unele
traduceri ca fiind uriaşi.
Relaţionarea dintre Anunnaki şi uriaşi este,
într-adevăr, povestea a două culturi.
Dar este relatată.
Anunnakii erau o castă de zei ce au creat omul primordial
pentru a-l înrobi, în timp ce nefilimul era progenitura acelora
ce au coborât şi s-au amestecat cu oamenii.
Acum, aceste fiinţe puteau fi uriaşe ca statură,
dar ni se spune, de asemenea, că nefilimii posedau o extraordinară
cunoaştere supranaturală, pe care
au împărtăşit-o unei anume părţi din omenire.
În mitologia greacă se spune despre Zeus, conducătorul zeilor,
că este tatăl a doi fii hibrizi, Hercule şi Perseu...
amândoi făcuţi cu femei pământene.
Şi în apocrifele Cărţii lui Enoh sunt descrise fiinţe, cunoscute drept
păzitori, îngeri ce cad din cer şi procrează cu oamenii.
Puteau, într-adevăr, să-şi aibă aceste poveşti originile în anticele
pvestiri despre Anunnaki?
Povestirea despre Anunnaki poate părea venită
direct din domeniul sci-fi.
Dar când comparăm faptul că fiecare cultură din lume,
de la hinduşi la greci, la romani, egipteni,
mayaşi, peste tot în lume... avem o descriere similară
că aceste fiinţe vin pe Terra din ceruri, având
progenituri ce erau jumătate divini, jumătate umani.
Dar dacă legendele despre zei, îngeri şi uriaşi ce vin
pe Terra şi se împerechează cu femele umanoide sunt credibile,
n-ar putea exista vreo dovadă?
Teoreticienii astronauţilor antici spun că răspunsul este DA şi cred
că probele există în nenumăratele descrieri
ale Anunnaki-lor cu aripi, creaturi gigantice.
Probe găsite peste tot prin regiunea cunoscută cândva ca Mesopotamia.
Anunnakii, putem să-i vedem, de asemenea, în diferite
sculpturi, sau pe sigiliile cilindrice, unde sunt imortalizaţi
ca având aripi, uneori ca având chipuri de păsări cu
ciocuri, dar, de asemenea, arată foarte umani.
Fiinţe gigantice cu trupuri musculoase, purtând lucruri care seamănă
cu ceasurile de mână.
Acum, este acesta o replică exactă a ceea ce vedeau oamenii?
Bineînţeles, dovezile sigure le avem aici
în cultura sumeriană a zidului de descrieri, în operele de artă,
în scrierile cuneiforme esoterice.
Ei mergeau la mari distanţe ca să înregistreze
aceste informaţii foarte spectaculoase.
Să începem să privim la aceasta într-o nouă lumină şi
şi să încetăm să gândim că e doar mitologie.
Privind relatările sumeriene, ceea ce
aflăm e că Anunnakii sunt descrişi ca speciali.
Durata vârstelor lor e cu mult mai mare decât o poate avea orice fiinţă umană.
Şi în cele din urmă, chiar dacă ei au dispărut într-o completă
uitare, sau chiar dacă cumva au rămas aici pe planeta Pământ,
rămâne un semn de întrebare.
Puteau fi imagini similare şi descrieri de zei
ce coborau din ceruri ca să conducă pe Terra ceva
ca un foc de paie?
Dovedeşte aceasta că Anunnakii erau de fapt fiinţe ce au venit pe Terra
dintr-o altă lume?
Dacă-i aşa, de ce au supravieţuit micile dovezi ale şederii lor pe Terra?
De ce au fost ei practic uitaţi?
Teoreticienii astronauţilor antici cred că răspunsurile pot fi
găsite în anticele povestiri ale Potopului.
Shuruppak, sudul Irakului, 1931.
În timpul săpăturilor la acest antic oraş sumerian, arheologii
găsesc ceea ce ei cred să fie dovezi sedimentare ale inundaţiei din,
cu aproximaţie, anul 2.900 î.Hr.
Conform rapoartelor din Lista Regilor Sumerieni, regele
Ziusudra a fost ultimul domnitor sumerian înaintea Potopului pe Pământ.
Excavaţiile la marele oraş Shuruppak au început în 1931.
Şi după aceste excavaţii au început ei
să asambleze povestirea regelui Ziusudra.
În oraşul Shuruppak am găsit depozite sedimentare, ce pare-se
că demonstrează o inundaţie ce a avut loc în jurul anului 2.900 î.Hr.
Aceasta este o legătură ce demonstrează că Potopul biblic poate fi de fapt
autentic şi o cale prin care dovedim în cele din urmă că este adevărat.
Multe culturi antice au o poveste despre o inundaţie,
ceea ce te intrigă.
Faptul că mesopotamienii aveau povestea unei inundaţii nu este
surprinzător, pentru că istoria mesopotamiană este plină de povestiri
centrate pe Tigru şi Eufrat, şi folosirea lor
pentru agricultură.
Până ce au construit sistemul de canale, existau inundaţii regulate
ce spălau oraşele.
Pare că povestea arcei lui Noe nu este
o poveste ebraică originală.
În textele sumeriene găsim povestea mult mai veche a lui Ziusudra, care,
de asemenea, a supravieţuit Potopului, care a construit o arcă şi a fost apt
să-şi salveze o parte a familiei.
Este aceasta în întregime o coincidenţă, sau sugerează că, de fapt,
povestea biblică se bazează pe originalul sumerian?
Asemănările au cauzat multe păreri că
probabil relatarea biblică "s-a înecat" într-un sens
în relatarea mesopotamiană.
Senzaţia mea este că, mai mult ca sigur, scrierile biblice
au fost adaptate pentru propriile lor motive teologice.
În relatarea biblică, explicaţia raţională pentru Potop
este imoralitatea umană.
Şi astfel, scriitorul biblic a reuşit să folosească relatarea
despre Potop în ideea de a emite logica teologică pentru motivul
pentru care apa a acoperit totul.
Conform anticei legende sumeriene,
Potopul nu a fost un eveniment natural, ci a fost iniţiat
de zeul Enlil, care obosise de gălăgia oamenilor.
Anunnakii care au venit pe Terra au avut în principal doi lideri:
Enlil, ce era fiul oficial, legitim al lui Anu, regele
planetei Nibiru, şi fratele său vitreg Enki, care era
propriu-zis primul născut.
Ei erau la comanda contingentului de pe Terra.
Procreerea a fost scăpată de sub control, şi Enlil s-a înfuriat.
Decide să elimine toţi oamenii,
şi a creat ceea ce noi cunoaştem drept Potopul lui Noe.
Enlil a crezut că oamenii ar fi fost eliminaţi.
Ei erau prea supărători.
Şi Enki, ca Prometeu la greci, a luat partea
oamenilor şi a spus, nu, ar trebui să fie apăraţi.
Conform legendei, Enki l-a avertizat pe regele
Ziusudra să construiască o barcă, şi astfel să poată fi salvat de la marea
inundaţie, la fel ca Noe, ce a fost îndrumat să construiască o arcă în povestea
din Biblia ebraică.
Puteau ambele povestiri să-şi aibă originile într-un fapt istoric?
Şi în Ur, şi în alte oraşe, avem dovezi despre
inundaţii, inundaţii majore.
Oamenii au asociat acestea cu povestea Potopului lui Noe,
şi există poveşti cu inundaţii şi în alte culturi.
Deci, cred că avem o orientare aici, în care iar şi iar, oamenii
s-au îndoit de mituri, s-au îndoit de legende, dar, de fapt,
cu mai multe cercetări, descoperim că ele au o bază de adevăr.
Puteau fi asemănările acestor două poveşti
atribuite doar unei coincidenţe?
Sau e posibil ca povestea lui Noe să fi fost inspirată din povestea
supăratului zeu Anunnaki?
Un zeu care a distrus creaturile hibride
ce populau Pământul?
Enki, zeul Anunnaki, i-a spus regelui sumerian
Ziusudra, că va avea loc această inundaţie, aceeaşi inundaţie
din Biblie, şi pentru asta era necesar să construiască o navă... am spune
astăzi o barcă... ca să scape.
Oricum, este foarte posibil ca nava pe care a făcut-o el
ca să scape de această inundaţie era
propriu-zis o navă spaţială, şi astfel a urcat
în spaţiu, în ideea de a scăpa de potop
şi a intrat pe orbită în jurul planetei noastre.
Dacă există un lucru ce uneşte culturile antice
din toată lumea, este că fiecare şi toate la un loc
conţin mitologii despre inundaţii.
Revărsări, mari inundaţii, ştiţi, cufundarea şi acoperirea
întregii planete, ştergerea întregii rase de oameni.
În multe culturi, aceasta este redusă la tăcere de lucrarea zeilor,
sau de supărarea zeului pe rasa umană.
Acum, astăzi bineînţeles, ştiţi, mulţi oameni plasează asta
în contextul OZN.
Alţi oameni o plasează într-un context religios.
Mulţi cercetători însă clasifică rapoartele şi poveştile viziunii
biblice ca având de fapt o bază, dar cu origini extraterestre.
Şi Biblia şi, în mod special, anticele
relatări sumeriene clarifică faptul că potopul a fost ceva
creat de zei.
Zeii au făcut posibil ca acest potop să aibă loc.
Şi astfel, ceea ce vedem în anticele relatări este, propriu-zis,
interacţiunea dintre Anunnaki, pe de o parte,
şi strămoşii noştri, pe de cealaltă parte.
În principiu, Anunnakii s-au asigurat că noi,
ca specie, vom supravieţui, pentru că grupuri din Anunnaki aveau
intenţia să distrugă totul pe această planetă.
Este posibil ca Anunnaki să fi fost răspunzători
pentru cauzarea a ceea ce a fost numit "Potopul"?
A distrus Potopul practic toate dovezile
timpului petrecut de Anunnaki pe Terra?
Probabil că răspunsul poate fi găsit nu aici pe Terra, ci pe o altă planetă,
aflată la mai mult de 55 milioane de kilometri depărtare.
Craterul Gale, Marte.
6 august, 2012.
Curiosity aterizează pe suprafaţa marţiană
pentru a evalua adaptabilitatea explorării umane la planetă.
Roverul de o tonă va căuta semne ale apei de suprafaţă,
un element-cheie pentru susţinerea vieţii.
Cred că unul dintre cele mai fascinante lucruri
din punct de vedere biologic, să spunem că Marte pentru o perioadă
în istoria lui era suficient de similar Terrei şi viaţa putea începe
să evolueze.
Puteţi pune întrebarea "Cât de departe s-a ajuns?"
Ce s-a întâmplat pe Marte din punct de vedere istoric?
Când s-a început, spun, pierderea atmosferei?
Când nu au mai existat condiţii de menţinere?
Puteam învăţa o mulţime despre procesele pe Terra, ce erau
aproape reuşite, cred, comparându-se cât de departe
ar fi ajuns viaţa pe Marte, şi cum s-a sfârşit?
Este posibil însă, aşa cum cred unii teoreticieni ai astronauţilor
antici, ca misiunea lui Curiosity poate, de asemenea,
dezvălui dovezi că misterioasele fiinţe cunoscute drept
Anunnaki au populat odată Marte?
Zecharia Sitchin a emis ipoteza că Anunnakii
veneau de pe această planetă, Nibiru, şi că Marte era ca
o staţie pentru ei, de a ajunge de la Nibiru la Marte, şi apoi pe Terra.
Astfel, dacă ai crede că aşa au stat lucrurile, asta pe Marte,
am fi putut găsi acolo un fel de urme ale acestei civilizaţii Anunnaki.
Vom găsi piramide, dolmene gigantice, construcţii uriaşe pe Marte,
exact cum avem aici pe Terra?
Bănuiesc că da.
Dacă poate fi găsită o prezenţă extraterestră pe Marte,
poate fi posibilă, de asemenea, o cunoaştere globală
a propriilor noştri Anunnaki ancestrali?
Conform autorului şi cercetătorului zonei sumeriene,
Zecharia Sitchin, Nibiru... căminul lui Anunnaki...
are o traiectorie eliptică, ce aduce planeta pe orbita
noastră la fiecare 3.450 de ani, şi se preconizează următoarea vizită
în anul 2.900.
Zecharia a scris în volumul "Sfârşitul zilelor"
despre unele profeţii ale reîntoarcerii.
Data viitoare când Nibiru ajunge aproape, ar fi o altă
apariţie a Anunnaki-lor.
Unii dintre Anunnaki ar putea fi, într-adevăr, emoţionaţi şi bucuroşi
să vadă ce au dezvoltat şi cum am devenit.
Unii ar putea fi neliniştiţi că am mers prea departe.
Poate că ne-am depăşit limitele.
Ar putea să ne judece, şi ar putea fi bine, sau ar putea fi rău.
Egiptenii antici vorbeau despre "duat" (tărâmul morţilor),
ceea ce de fapt era trecerea între lumea asta şi cealaltă lume,
şi Nibiru era echivalentul sumerian pentru asta.
Şi este un tărâm care există şi în acest spaţiu, şi, de asemenea,
undeva în altă parte.
Este propriu-zis o punte, un teritoriu, prin care fiinţele umane
pot merge de aici, din viaţa de pe Pământ, pe tărâmul zeilor.
Conform interpretării lui Sitchin
a textelor sumeriene, Nibiru a jucat, de asemenea, un rol major în
cataclismica creaţie a Terrei şi a centurii de asteroizi
dintre Marte şi Jupiter.
Dacă-i adevărat, poate fi o schimbare similară data viitoare
cînd vom intra în contact cu Anunnakii?
Reîntâlnirile umane cu Anunnakii, indiferent când
ajung, aproape întotdeauna rezultă acelaşi lucru,
stimularea evoluţiei umane.
Anunnakii intră în cultura şi conştiinţa umană,
aduc înţelepciune, cunoaştere şi adesea tehnologie.
Astfel, când vom vedea o reîntoarcere în masă a Anunnaki-lor, bazându-ne pe
trecut, ne putem aştepta să vedem, încă odată, noi tehnologii,
o nouă înţelepciune şi noi idei ce sunt sădite în conştiinţa umană.
Când privim la povestirea despre Anunnaki şi
implicarea lor în cultura sumeriană, trebuie să înţelegem
că aceasta este o potenţială moştenire de informaţii,
privind arhiva umanităţii de interpretare, de unde venim cu adevărat.
Există un numitor comun în toate aceste povestiri despre
extratereştrii ce ne vizitau în trecutul îndepărtat,
şi acesta este promisiunea lor de reîntoarcere.
Cum ne vom pregăti pentru această reîntoarcere a acelor
extratereştri în viitor?
Este foarte simplu: acceptarea ideii că nu suntem singuri
în Univers, numărul unu.
Şi numărul doi, dacă ei au fost aici în trecut,
vor reveni în viitor, şi asta, hei, e bine.
Este posibil, aşa cum argumentează teroreticienii astronauţilor
antici, ca rasa umană să fi apărut printr-un salt,
sau poate chiar creată genetic de fiinţe extraterestre
în trecutul îndepărtat?
Poate fi aceasta, într-adevăr, veriga lipsă din teoria lui Darwin
despre evoluţia umană?
Ar ajuta, de asemenea, noţiunea de prezenţă
extraterestră pe Pământ la reconciliere în presupusul conflict dintre
ştiinţă şi religie?
Probabil din cauza acestei profunde noţiuni, muzeele din Irak au fost
jefuite şi scotocite:
pentru că adevărul poate fi prea deranjant la analizare.
Traducere şi adaptare ~ Pterodactyluss20 ~