Farfurii zburătoare.
Se deplasează cu 32.200 km/h si fac
viraje în unghi drept fără să încetinească.
Aceasta nu este posibil.
Covoare fermecate.
Se aminteste în legende că regele Solomon
detinea o navă aeriană.
Si roti incandescente,
coborând din ceruri.
Ceea ce a descris Ezechiel în relatarea lui de martor ocular era
o tehnologie gresit înteleasă.
În culturile antice,
pretutindeni în lume, există povestiri despre stranii observatii pe cer.
Sunt ele doar fictiuni?
Sau puteau fi relatări despre vehicule extraterestre?
Trebuie să începeti să vă întrebati,
se întâmplă ceva aici?
Omitem noi o parte a istorisirii?
Si sincer, eu cred că da.
Milioane de oameni, pretutindeni în lume, cred că am fost
vizitati în trecut de fiinte extraterestre.
Si dacă este adevărat?
Au ajutat, într-adevăr, extraterestrii antici
la modelarea istoriei noastre?
Si dacă da, putem găsi
dovada în anticele povestiri despre navele de transport extraterestre?
Traducerea si adaptarea ~ Pterodactyluss20 ~
EXTARATERESTRII ANTICI EDITIE SPECIALĂ
NAVE DE TRANSPORT EXTRATERESTRE Sezonul 8, episodul 1
Saqqara, Egipt. Situată la aproximativ 32 km sud de Cairo
se află cea mai faimoasă piramidă în trepte din lume a regelui Djoser.
Având o vechime de peste 4.000 de ani,
este cea mai veche dintre cele 97 de piramide ale Egiptului.
Saqqara este, de asemenea, faimoasă,
ca fiind cel mai vechi cimitir al Egiptului,
câstigându-si supranumele de "Orasul Mortilor".
Aici, în 1891, arheologii francezi au dezgropat
un mormânt antic, ce continea rămăsitele pământesti ale lui Pa-di-Imen,
un functionar de stat din secolul al III-lea, î.Hr.
Printre diversele obiecte descoperite se afla un mic model,
din lemn, a ceea ce părea să fie o pasăre stând lângă un papirus
pe care se afla inscriptia, "Vreau să zbor".
Artefactul a fost trimis mai târziu la muzeul din Cairo,
unde autoritătile l-au asezat lângă alte câteva figurine de păsări.
Modelul a rămas în mare măsură neremarcat până în 1969, când egiptologul
dr. Khalil Messiha s-a apucat să examineze colectia de păsări si a observat
că există ceva foarte diferit la Pasărea din Saqqara.
Este interesant, pentru că, pe de o parte, în mod clar, ar arăta
ca o pasăre, pentru că are ochii si are un nas tipic
de pasăre. Pe de altă parte,
în mod sigur nu sunt aripi de pasăre.
Iar la mijlocul târtitei veti vedea această aripă putin mai îngrosată.
În această zonă, ridicătura e cea mai înaltă.
Întregul obiect se subtiază spre capătul aripilor,
si acele aripi sunt modelate în jos.
Acesta este un design aerodinamic foarte modern.
Apoi, un alt indiciu este că păsările nu au cârme, pentru că
ele nu au nevoie de o cârmă, gratie structurii lor
aerodinamice. Si astfel există ideea că
nu sunt reprezentări de păsări, ci de masini zburătoare, sau aeronave.
Puteau egiptenii antici să detină
puterea de a zbura? În 2006, expertul în
aviatie si aerodinamică Simon Sanderson a construit un model la scară
al Păsării de la Saqqara... de cinci ori mai mare decât originalul...
pentru a testa această posibilitate.
Mergem cu o viteză constantă, crescând usor unghiul
de atac si apoi măsurăm fortele care se produc,
pe această cale aflându-i caracteristicile de zbor.
La zece grade sustine de patru ori greutatea si înăltarea.
- Astfel, de fapt, am putea zbura acum. - Da.
- Asta-i bine. - Testele arată că
Pasărea de la Saqqara este un planor super modern.
Si acesta este un design pe care-l utilizăm astăzi.
În timpul testelor lui Sanderson,
s-a descoperit că singurul lucru ce împiedică Pasărea de la Saqqara
de a putea zbura era lipsa cârmei stabilizatoare din spate,
sau profundorul necesar pentru mentinerea echilibrului.
Este posibil ca Pasărea de la Saqqara să fi avut vreodată acest component critic?
Ceea ce lipseste este
ceva ca un profundor. Dar dacă priviti acest detaliu aici,
putem deduce că ceva ca un profundor
a fost conectat aici, dar s-a pierdut de-a lungul timpului.
Modelele pe computer par să confirme că Pasărea de la Saqqara
este, cu sigurantă, capabilă de zbor. Dar există o altă problemă de luat
în calcul: lansarea unui planor. Tehnicile moderne necesită folosirea
unui cablu de remorcă, ce trage planorul în aer, apoi
este eliberat când este atinsă altitudinea necesară.
Asadar, cum puteau egiptenii antici să lanseze Pasărea de la Saqqara?
Savantii în Egiptologie ne-au spus că o astfel de pasăre putea fi lansată
de catapulte ca să zboare. Si am avut o mare încredere
în oamenii de stiintă egipteni.
Ideea folosirii unei catapulte are o asemănare contemporană.
Multi dintre entuziastii planoarelor de astăzi folosesc un sistem
de cordoane elastice pentru a-si lansa aparatele cu pânze în aer.
Dacă însă Pasărea de la Saqqara este capabilă de zbor, de unde ar fi dobândit
egiptenii antici o astfel de tehnologie?
Cred că oamenii din vremurile antice au fost vizitati
de fiinte venite nu de pe această planetă si ele ne-au adus cultura
si tehnologii stiintifice pentru a ne îmbunătătii viata pe Terra, începând
de la o cultură primitivă, până la una foarte dezvoltată.
E de notorietate faptul că strămosii nostri erau mai
inteligenti si detineau capacităti tehnologice
superioare, fată de cum au fost descrisi în cărtile noastre de istorie.
Trebuie să începeti să vă întrebati, omitem noi
o parte a istorisirii? Si sincer, eu cred că da.
Cred că au existat episoade uitate în istoria
umană, căci suntem o specie cu amnezie.
Nu ne-aducem aminte cu-adevărat cine sau ce suntem.
Nu sunt convins că există dovada
ce sustine o vizită antică.
Dar nu există nici motivul pentru care nu. Si cred că a te bloca
în această posibilitate e o greseală. Mai ales pentru că există atât de multe
anomalii pe care nu le putem explica.
Putea Pasărea de la Saqqara,
într-adevăr, să fie modelul unei antice masini zburătoare?
Si dacă da, poate fi aceasta dovada că strămosii nostri
au fost martorii tehnologiei extraterestre? Probabil că următoarea dovadă poate fi
găsită examinând un ritual mexican vechi de secole,
numit Dansul Zburătorilor.
Veracruz, Mexic.
Cinci oameni cu haine ceremoniale urcă pe un stâlp de 30,5 m.
Odată ajunsi în vârf, unul dintre oameni execută un dans sacru,
în timp ce cântă la fluier si tobă pe platforma din vârf.
Ceilalti patru oameni se lansează în gol.
Este un ritual cunoscut drept Danza de los Voladores,
sau "Dansul Zburătorilor". Ritualul îl are
pe conducător stând în vârful stâlpului... o foarte mică platformă...
si cei patru zburători înfăsoară o frânghie în jurul acelui stâlp
si, apoi, se ramifică si se învârtesc într-o formă de piramidă, într-o
ordine perfect sincronizată. Este un lucru ametitor si riscant
ca să-l faci. Si ei reprezintă
păsări, reprezintă cele patru directii cardinale,
ei reprezintă elementele, într-un mitic si o simbolistică nemăsurată,
si este un ritual puternic.
Oamenii Totanac
care practică astăzi această ceremonie pretind că este un dans ce a fost
inventat acum 500 de ani ca o cerere către zei pentru a sfârsi o secetă
severă. Putea însă ritualul antic
să aibă alte diferite... poate nepământene... origini?
Ce avem aici cu Voladores este 100%
mitologie vie. Ceva ce descrie si
ilustrează... în fata ochilor nostri... coborârea zeilor
cu mult timp în urmă.
Conform teoreticienilor astronautilor antici, ritualul Voladores este
repetarea istorică a unei întâlniri apropiate cu vizitatori extraterestri în
trecutul îndepărtat. Ei cred că extraterestrii
au coborât de pe platele vârfuri muntoase din regiunea Palpa
din Peru, în jurul anului 500 d.Hr., aterizând cu aeronavele lor,
glisând spre pământ în cercuri în spirală.
Ritualul Voladores era foarte tehnologic,
ca si, stiti, aceste fiinte ce coboară din cer,
cercul având semnificatia sosirii zeilor.
De unde provine ideea acelui zbor, sau a coborârii zeilor?
Strămosii nostri au văzut ceva. Altfel de ce te-ai arunca
de pe un stâlp de 30,5 metri în gol, ca să imiti
o pasăre? Păsările nu sunt atât de importante.
S-a întâmplat ceva foarte important.
Putea să fie, într-adevăr, o întâlnire extraterestră
sursa de inspiratie pentru ritualul Voladores?
Puteau oamenii Totanac, ce au creat ceremonia, într-adevăr
să încerce să imite puterea de zbor a zeilor antici?
Ca următoare dovadă că primii oameni au putut întâlni
vizitatori extraterestri dotati cu forta de a zbura, teoreticienii
astronautilor antici indică variatele artefacte si statui
ce-i înfătisează pe anticii zei. Un astfel de exemplu este zeul
mayas, Ah-Muzen-Cab, cunoscut si ca zburătorul Zeu Albină.
Un altul este cel mai proeminent zeu al culturii timpurii
mezoamericane, zeitatea înaripată Quetzalcoatl.
Mezoamericanii au crezut în
sarpele cu pene, sau Quetzalcoatl, care a venit din cer,
aducând întelepciune, stăpânind vântul si, de asemenea, influentând
tot ce s-a întâmplat în viata zilnică a mayasilor.
Propriu-zis, ei au privit către cer pentru toate răspunsurile lor,
totul, de la simplul când să cultive porumb, până la când să meargă
la război. Ei credeau că toate răspunsurile
din Univers vin din cer si încercau să le rela?ioneze pe acestea
cu viata lor zilnică. Înregistrările
antice sunt pline de exemple fantastice cu zei zburători.
Acestia sunt extraterestrii antici,
si oamenii primitivi au arătat ultimele înzestrări ale acestor zei.
În ochii mei, pentru că suntem fiii zeilor, suntem vlăstarele
zeilor, indiferent ce pot visa oamenii, indiferent ce cred oamenii,
a fost realitatea odată în trecut si va fi realitatea din viitor.
31 iulie, 2003. Canalul Mânecii.
Felix Baumgartner a devenit prima persoană ce a traversat acest
canal lat de 35,4 km, în cădere liberă, folosind o aripă din fibre,
construită special. Dar temerarul austriac este
doar unul dintre cei multi ce au utilizat costume zburătoare pentru a simula zborul
printr-o cădere liberă. Un costum zburător este
de fapt un costum de sărit, ce ti-l pui pe sub echipament si este
conceput ca, într-adevăr, să te facă să zbori când iesi din avion.
Materialul se umflă pe sub bratele tale, între
picioarele tale, si creează, de fapt, o aripă de avion, cu ajutorul căreia
poti glisa prin aer. Este o senzatie uimitoare, pentru că
esti cu adevărat si pilotul si avionul.
Este o libertate totală. Simti ca si cum
ai zbura. Desi cazi,
folosesti aerul pentru a-ti manevra corpul.
Si costumul-aripă te ajută să acoperi o mare distantă
în timp ce coborî. Unii oameni accelerează excesiv,
cu un raport de doi la unu glisarea. De exemplu, trei la unu
ar însemna că pentru fiecare centimetru pe care-l cobori, mergi trei
centimetri înainte. Îi avem pe acesti
tipi zburători, ce au aripi atasate pe spatele lor,
si se aruncă din avioane, iar unii au chiar
motoare de rachetă atasate. Si astfel, în esentă,
ei însisi devin aeronave. Acum, imaginati-vă arătând asta
cuiva de acum 100 de ani. Acea persoană ar fi într-o completă
veneratie ca martor ocular, neîntelegând că acolo există
implicată tehnologie. Doar folosindu-ne de propriul
nostru corp, nu putem zbura. Nu avem aripi.
Însă, bineînteles, avem fantezie, si avem
tehnologia care ne permite să putem zbura.
Preocuparea pentru zbor a fost una dintre cele mai
căutate provocări din toată istoria umanitătii.
De ce? Pentru că, zburând, poti atinge
presupusul tărâm al zeilor.
De la anticul mit grecesc al lui Icar, ce-si confectionează
aripi din pene si ceară, la modernii temerari ca Felix
Baumgartner, fiintele umane au fost fascinate si adesea
frustrate de dorinta de a zbura.
Au servit însă, într-adevăr, păsările la inspirarea umanitătii?
Sau ei au fost inspirati de altceva?
Poate ceva extraterestru?
Teoreticienii astronautilor antici spun DA si sustin că următoarea dovadă
poate fi găsită în misterioasele povestiri antice ale Chinei despre dragoni.
Fiinte celeste, aterizând pe Terra.
Zei, coborând din cer. Există relatări similare
în alte culturi si alte religii pretutindeni în lume?
Si dacă da, care este explicatia?
Trebuie să ne reamintim că strămosii nostri
erau foarte inteligenti. Oricum, cadrul lor tehnologic
de informatii era diferit de cadrul nostru tehnologic
de informatii. Astfel, ei nu aveau
vocabularul prin care să descrie, sau prin care să numească
lucrurile palpabile pe care le vedeau. Deci, ce au făcut?
Au folosit cuvinte cu care erau familiarizati în vremurile lor.
Si astfel, au încercat să descrie, indiferent la ce au fost martori,
cu cele mai bune capacităti ale vocabularului lor.
De asemenea, China antică a făcut cunoscute unele dintre aceleasi credinte
ce pot fi găsite la egipteni, nativii americani si legendele
Dogon... că zeitătile au ajuns de la stele.
Conform mitologiei chineze, ce datează de acum 3.000 de ani, î.Hr.,
când s-a născut zeul numit Huang Di, a existat "o radiatie de la
marea stea Chi." Mai târziu, Huang Di ar fi iesit
din burta unui dragon cu răsuflare de foc pentru a deveni
primul împărat al Chinei.
Originile Hanului
poporului chinez încep cu povestea unui mare zeu, privind
în jos cu empatie. Aici erau oameni în sărăcie,
într-o frumoasă si bogată tară, un peisaj extraordinar.
Oamenii însă sufereau. Lui i s-a făcut milă si a decis să coboare.
Huang Di a ajuns pe planeta Terra într-un dragon zburător.
El avea forta de a zbura. Huang Di putea fi oriunde
în câteva minute. Si, de regulă, săvârsea aceasta
sărind pe dragonul lui si zburând undeva.
Acum, această energie divină devine om si este un mare
conducător, Împăratul Galben, care domneste si uneste oamenii,
si există o perioadă de mare prosperitate până când lucrarea lui e terminată.
Huang Di a adus
ordine în haos, creând primul imperiu al Chinei.
A fost văzut ca un erou cultural, si i se atribuie
inventarea busolei, a acupuncturii si
a standardizării scrisului chinezesc.
Una dintre măretele lui mosteniri este Marele Zid chinezesc.
Când tara devine prosperă, el decide că e vremea
să plece, si marele dragon galben se întoarce, iar el intră
înapoi în burta dragonului si zboară în înalturi pentru totdeauna.
Acum, erau acesti dragoni cu adevărat dragoni
de natură biologică? Sau erau ei tipuri de masinării,
gresit întelese? Pentru că, asa cum stim cu totii, dragonii
sunt întotdeauna corelati cu scuipături de foc si foarte mult fum.
Ori de câte ori vedem o rachetă modernă ce decolează, există tot acest fum,
si uneori fumul este galben, iar alteori rosu.
Astfel, este foarte bizar cum de
avem aceste corelări între vremurile antice si timpurile contemporane.
Mitologia reprezintă efortul de a pricepe ceea ce nu putem pricepe, de a întelege
ce este dincolo de noi. În învătăturile Estului,
foarte des, dragonii poartă oameni, uneori pe spatele lor,
alteori în pântecele lor. Deci, dacă ne gândim la ei ca la
încercarea poetului de a explica un vehicul care-i părea ciudat,
ei bine, aceia seamănă cu farfuriile zburătoare.
Astfel, este posibil să fie doar o problemă de traducere, pentru că
până la urmă, e doar un cuvânt. Care încearcă să descrie
ceva ce e foarte dificil de înfătisat.
Se puteau baza istorisirile chineze despre dragoni pe interpretările
antice ale rachetelor ce coborau pe Terra?
Si, dacă da, pot fi legendele despre Huang Di,... ca si cele despre
Quetzalcoatl si Pasărea egipteană de la Saqqara,... dovada
vizitelor extraterestre în trecutul îndepărtat?
Probabil că răspunsul poate fi găsit la înăltime, pe vârful unui munte,
cunoscut ca "Tronul lui Solomon".
În secolul al XXI-lea,
transporturile moderne si metodele de comunicare
au conectat lumea ca niciodată înainte.
Produse sau idei, necontând din ce parte a lumii
provin, pot fi împrăstiate până si în cele mai îndepărtate tări.
Un hit hip-hop din Brooklyn poate ajunge un succes în Tokyo, înainte
chiar de a fi auzit în Manhattan. Această interconectare culturală
a transformat globul, dar este ea nouă?
Majoritatea arheologilor cred că civilizatiile antice,
ca cele găsite în îndepărtatele insule din Pacific, Asia
si America de Sud, s-au dezvoltat independent unele de celelalte.
Însă teoreticienii astronautilor antici afirmă că similitudinile în
stilurile de constructii si credintele găsite la aceste culturi sugerează că
o rută de comert mondială putea să-i conecteze unii cu altii.
Si asa cum avem
aeroporturi astăzi, pretutindeni în lume, în vremurile antice,
cu Vimanele, ar fi existat hangare pentru nave,
aeroporturi pentru aterizare. Si acele aeroporturi ar fi fost
situate în locuri strategice, pretutindeni în lume.
Si asta-i exact ceea ce vedem în locuri îndepărtate.
Legende despre călătorii aeriene au fost găsite, de asemenea, în antica
Africă si în Orientul Mijlociu. Conform cu Kebra Nagast,
o carte sfântă a etiopienilor, scrisă cândva înainte de
secolul al II-lea d.Hr., reginei din Sheba i s-a oferit odată un dar,
un covor zburător, de către regele Solomon al Israelului.
Kebra Nagast este unul dintre cele mai importante
texte despre care n-ati auzit vreodată. Kebra Nagast înseamnă
Cartea Regilor". Si este cea mai sacră carte
a etiopienilor. În ea, regele Solomon
este descris... el avea acces la un gen de masină zburătoare.
Si în acea parte a lumii, termenul "covor zburător" era
întotdeauna folosit din plin. Întrebarea mea este, într-adevăr, ei chiar
vorbeau de covoare zburătoare? Sau era de fapt un termen pentru
a descrie un gen de masină zburătoare?
Acesta era originalul car de luptă al zeilor,
despre care a vorbit Erich von Daniken, covoarele magice zburătoare
din povestirile noptilor arabe. Se aminte?te în traditii, în
Orientul Mijlociu, că regele Solomon avea această navă aeriană si că zbura
în diferite locuri din Orientul Mijlociu... un anumit munte,
care este cunoscut drept Muntele lui Solomon.
Acestea puteau avea cu sigurantă aeroporturi, sau zone de aterizare,
pentru aceste Vimane. Nicolas Roerich, un faimos
explorator ruso-american, ce a călătorit prin toată Asia
centrală si Tibet în anii '20... el, de asemenea, a afirmat că tibetanii
aveau legende cu regele Solomon, zburând în Tibet în aeronava lui.
Kebra Nagast descrie, de asemenea,
cum si-a folosit regele Solomon aeronava pentru a face
hărti ale lumii. Puteau avea însă acestea vreo
legătură cu alte hărti antice, despre care unii cred că puteau fi făcute
de extraterestri? Unele dintre aceste hărti
arată lumea, nu cum arată astăzi, ci cum arăta în timpul
ultimei Epoci Glaciare. Si aceasta este, într-adevăr, greu
de explicat. Toată lumea a auzit de harta
lui Piri Reis, dar nu s-a auzit, probabil, de harta lui
Orontius Finnaeus, sau de hărtile Mercator, care arată Antarctica în
cele mai mici detalii, cu sute de ani
înainte ca Antarctica să fie măcar descoperită.
Una dintre cele mai mentionate povestiri despre aeronave antice este găsită
într-un loc surprinzător... Biblia. În Cartea lui Ezechiel,
profetul descrie un car zburător, continând roti în alte
roti si stăpânite de îngeri. Desi istoricii Bibliei
sugerează că Ezechiel vorbea la modul simbolic despre
îngrozitorii inamici ce înfruntă Israelul, poate fi acesta un alt
exemplu al unei vizite extraterestre, si dovada că aeronavele
preistorice au existat? În povestirea
tronului-car al lui Ezechiel vehiculul zburător nu pare să aibă
vreun mijloc de propulsie... dacă ne gândim
la cuvântul "înger" ca reprezentarea a ceva ca energie celestă,
sună atunci mult mai mult ca o navă spatială, pentru că unii dintre
îngeri se deplasează înainte si înapoi.
Ei bine, asta seamănă cu flăcările. Asta seamănă cu o propulsie.
Unele dintre ele arătau ca roata. Ei bine, acestea seamănă cu farfuriile zburătoare.
Strămosii nostri nu erau idioti.
Ezechiel a văzut ceva care era
atât de înspăimântător pentru el, că a căzut în genunchi.
Apoi, iesind din măretia lui Dumnezeu, a venit această fiintă, în straie
strălucitoare, ce arătau ca metalul, si i-a spus lui Ezechiel, "Foarte bine,
omule, noi te-am adus aici. Vrem ca tu să măsori acest
monument, această clădire." Si Ezechiel întreabă, "Păi, de ce
ar trebui să fac asta?" Si fiinta spune, "De asta
te-am adus pe tine aici." Si apoi, aveti 40 de pagini,
în a doua parte a Cărtii lui Ezechiel, cu măsurătoare după
măsurătoare, după măsurătoare, a aceste clădiri gigantice în care,
apropo, a aterizat măretia lui Dumnezeu.
La începutul anilor '70, omul de stiintă de la NASA, Josef Blumrich,
a demonstrat netemeinicia teoriei
că la ce a fost martor ocular Ezechiel nu a fost o navă spatială.
Josef Blumrich este
legendarul dvs. om de stiintă din domeniul rachetelor.
A lucrat la proiectul Luna pentru NASA, si cu mintea unui
inginer de balistică, s-a apucat să studieze ce este scris în prima parte
a Cărtii lui Ezechiel, si după multe luni de cercetări,
Josef Blumrich a ajuns la concluzia că ceea ce descrie
Ezechiel în relatarea lui de martor ocular...
era, într-adevăr, un tip de navă spatială.
Josef Blumrich
ar fi continuat să scrie "Navele spatiale ale lui Ezechiel".
Câtiva ani mai târziu, un proiectant german, pe nume
Hans Herbert Beier a schitat un plan de detaliu din cea de-a doua sectiune
a Cărtii lui Ezechiel, în care lui Ezechiel i s-a spus să construiască
o clădire cu acoperis - platformă pentru a găzdui carul zburător.
Nava spatială a lui Ezechiel s-a potrivit exact în
templul pe care Hans Herbert Beier l-a recreat.
Deci, avem aici o dovadă prin proiectare.
Avem aici un inginer NASA si un proiectant,
ei nu si-au cunoscut unul altuia lucrările si ambele piese se potrivesc împreună
ca într-un puzzle. La orice Curte de Justitie,
aceasta este dovada că ar fi o spargere. Cred că
oamenii de stiintă se simt incomodati cu notiunea de precizie
la o civilizatie pierdută, pentru că dovezile despre ea sunt atât
de ambigue. Nu este atât de în fata ta,
ceea ce e evident, imediat. Si, stiti, rezultatul este
că oamenilor de stiintă nu le place această idee.
Vor fi necesare mult mai multe dovezi înainte de a fi general acceptată.
Dumnezeul în care cred nu are nevoie
de un vehicul în care să se deplaseze de la punctul "A" la punctul "B".
Orice a fost descris în Vechiul Testament nu a fost Dumnezeu.
A fost un extraterestru în carne si oase, gresit înteles,
pe care strămosii nostri l-au interpretat gresit, ca pe o fiintă divină
si supranaturală. De ce oare?
Din cauza unei tehnologii neîntelese.
Si acesta este firul călăuzitor ce se aplică la toată
teoria astronautilor antici.
Însă, în timp ce textele
antice furnizează indicii tulburătoare din trecutul nostru, dovezile fizice
înfătisează un tablou încă si mai clar. Va dovedi însă stiinta modernă,
într-un final, teoria astronautilor antici?
Au avut acces anticele civilizatii
de pe Terra la o tehnologie avansată?
Ei bine, se pare că ei au avut de-a face cu ceva.
Pot fi anticele povestiri, descriind covoare
zburătoare, care de foc, până si dragoni, într-adevăr, dovada unei
prezente din alte lumi aici pe Terra, în trecutul îndepărtat?
Teoreticienii astronautilor antici spun DA si afirmă că următoarea dovadă
de nave extraterestre, traversându-ne cerurile, poate fi găsită în
nenumăratele rapoarte despre farfurii zburătoare.
Guatemala, America Centrală.
Conform majoritătii savantilor si arheologilor,
primele asezări umane în această regiune datează cu peste
14.000 de ani în urmă. Aici pot fi găsite numeroase
artefacte antice, si printre ele este aceasta, înfătisarea
unui om stând în interiorul a ceea ce pare să fie carapacea unei broaste testoase.
Si când i-am întrebat pe arheologii locali,
"Ce e asta?", ei mi-au spus fără să clipească,
"Păi, asta este, conform legendei, gigantica
broască testoasă zburătoare care zbura aici în Guatemala."
Întregul corp are o formă aerodinamică.
Extremitătile sunt presate într-o formă aerodinamică, fată de
corpul acestei broaste testoase. Si dacă priviti atent, e ca si cum
ar fi ochelarii unui pilot de vânătoare contemporan,
sau ochelari de protectie. Aceasta, chiar aici, apartine aceleiasi
culturi, din aceeasi regiune unde au creat broasca testoasă
din lut. Deci, ei stiau exact cum
arată o broască testoasă. Arată ca o broască testoasă artăgoasă.
Si ce avem aici este orice, numai o broască testoasă nu.
Este altceva. În cadrul comparatiilor lor,
au fost capabili să folosească broasca testoasă ca pe cel mai bun exemplu
a ceea ce au putut vedea că folosesc zeii pentru a zbura în împrejurimi.
În partea cealaltă a lumii, în 329 î.Hr., domnitorul
grec Alexandru cel Mare plănuia invazia Indiei.
Conform însă textelor antice, se presupune că armata lui a fost înfrântă
de un straniu atac din ceruri.
Când armata lui Alexandru era pregătită să traverseze
Indusul si să invadeze India, deodată din cer au apărut
aceste discuri zburătoare. Si au început un bombardament în picaj
peste elefantii de război, ce făceau parte din armata lui Alexandru.
Si aceste discuri zburătoare au cauzat spaima
elefantilor de război ai lui Alexandru, care apoi au fugit cuprinsi de amoc prin
rândurile armatei, întorcând pe dos tabăra si totul.
Iar după aceea, generalii lui Alexandru s-au întâlnit cu el si
au spus, "Nu, nu intrăm în India.
Asta e. Ne întoarcem."
Si acesta a fost sfârsitul campaniei de război.
În vremurile antice, sau chiar mai recent,
asa-numitele farfurii zburătoare sunt adesea descrise ca
nefiind afectate de gravitatie, sau de legile de bază ale fizicii.
Stiti, cunosc oameni care au... au văzut
vehicule extraterestre în timpurile noastre
au spus, "Cum poate să facă asta?"
De exemplu, se deplasează pe cer si merge cu 32.200 km/h
si fac viraje în unghi drept fără
să încetinească. Aceasta nu este posibil utilizând
aerodinamica normală.
Când avioanele de vânătoare
s-au lansat după farfuriile zburătoare, se aminteste că,
brusc, farfuriile au virat în unghiuri drepte la super viteze si
s-au depărtat suierând, cu ceea ce par manevre acrobatice
imposibile. Si asta poate fi explicată
printr-un fel de tehnologie pe care o utilizează ei, care este... controlul
gravitational. E vorba de gravitatie artificială.
Astfel, când te afli în interiorul unui câmp gravitational, pe care
ti l-ai creat singur în jurul navei tale, gravitatia Terrei
nu mai actionează asupra ta.
Cu toate că propulsia aeronavelor prin metode
de manipulare a gravitatiei este dincolo
de limitele tehnologiei curente, multi oameni de stiintă
afirmă că teoretic este posibil.
În Davis, California, inventatorul
dr. Paul Moller testează granitele realitătii stiintifice
cu un vehicul zburător recreativ, numit Neuera.
Neuera este un dispozitiv foarte simplu de zburat.
Are opt tuburi cu ventilatoare de planare, asa cum le denumim, fiecare
având propriul lui motor. Unul dintre marile avantaje
al acestui gen de formă circulară este că elimină presiunea
pe carcasa vehicului însusi, foarte asemănător carapacei de cărăbus.
Si asta-ti oferă un design foarte dur.
Carcasele pe care le vedeti aici, lângă acest vehicul, care sunt
similare acestuia, cântăresc doar 34 kg bucată, ceea ce este
incredibil. Luati o carcasă completă
care e capabilă să planeze cu 680 kg, având doar 34 kg.
Poate însă tăria intrinsecă a design-ului unui
obiect în formă de disc să fie cheia de a învinge fortele
gravitatiei? Răspândirea observatiilor
farfuriilor zburătoare sugerează o conexiune între tehnologia
antigravitatională si vizitele extraterestre?
Gravitatia este una dintre cele mai necunoscute forte din fizică,
astăzi. Si când o vom întelege,
vom fi capabili să găsim o cale de a ne proteja de ea,
sau de a produce un dispozitiv, o metodă, electromagnetică, însă cu
cunostinte mult mai aprofundate decât cele de astăzi,
unde o vom elimina în cazul manevrării vehiculelor.
Sunt farfuriile zburătoare mai mult decât produsul
imaginatiei hiperactive? Puteau anticele culturi,
ce scriau despre dragoni cu răsuflarea de foc si îngeri coborând din
ceruri, să fi fost martore oculare la versiuni timpurii ale acestor nave
spatiale extraterestre? Ori poate există o altă
explicatie? Probabil că răspunsul esential poate
fi găsit în Sud-vestul american, cu o fiară
mitologică, numită "Thunderbird".
(zeu al fulgerelor si tunetelor, în formă de pasăre)
Lacul Elizabeth, Sudul Californiei.
Aici se află această zonă de desert cu izvoare de apă la întâlnirea
plăcilor tectonice, ce formează puternica Falie San Andreas.
Mexicanii care au colonizat California în anii 1700 au numit-o
Laguna del Diablo, Lacul Diavolului.
Si se spunea că animalul preferat al Diavolului ar fi venit în această
lume printr-un portal aflat pe fundul lacului.
Legenda locală spune că la fund se află, de fapt,
o intrare spre lumea cealaltă. Ei îl numesc Lacul
Diavolului. Si se spunea că
pe la mijlocul secolului al XVIII-lea, până prin aproximativ 1880,
se întâmpla ceva aici care îngrozea localnicii.
Câtiva dintre bogatii proprietari de pământ au construit ferme acolo.
Acesti fermieri au afirmat că au fost hărtuiti si torturati de
un fel de fiară monstruoasă, care ar fi iesit din apă,
care fură vite si ameninta localnicii.
Fermierii care au pretins că au fost martorii oculari
ai fiarei au numit-o Thunderbird, si descrierea lor despre ea era
aproape identică cu aceea a păsării gigant observată de cowboy-i
din Tombstone, în 1890. În cele din urmă, unuia dintre
proprietarii de pământ i-a intrat în cap că trebuie să meargă
să captureze această creatură si să o vândă la circ.
Astfel, conform povestirii, acest fermier a reusit, de fapt,
să tragă câteva focuri în creatură, ce părea să fie
blindată si metalică. Gloantele au ricosat si
după această întâlnire pasărea a zburat spre est, nemaifiind văzută
vreodată în California.
Putea, într-adevăr, această asa-numită Thunderbird
să fi fost aceeasi creatură în care
au tras cowboy-i la Tombstone? Si de ce localnicii se refereau
la ea ca la animalul preferat al Diavolului?
Ei nu aveau vocabularul pe care-l avem astăzi, deci, când s-au produs incidentele
nu au putut explica, a fost numit Turnul Diavolului,
a fost numit Lacul Diavolului, a fost numit ăsta al Diavolului,
sau ăla al Diavolului.
Îndepărtează-l de legendă si poti descoperi că acesta era un portal către o altă
dimensiune, despre care localnicii stiau si poate avea vreo legătură
cu faptul că această entitate misterioasă era prezentă
în acea locatie foarte clară.
Dacă un portal spre o altă dimensiune,
sau spre o altă parte a Universului, se află
pe fundul lacului Elizabeth, poate fi, de asemenea, posibil ca
Thunderbird să nu fi fost deloc o creatură, ci ceva
de-a dreptul incredibil? Un Thunderbird era enorm.
Scotea sunete enorme.
Deci, o parte a tunetului poate suna ca un motor cu reactie.
Ochii ei erau capabili ca, propriu-zis, să străpungă
si să împrăstie foc. Avem această masivă creatură
înaripată, care scoate sunete de tunet si lumini
aeriene din ochi. Asta, pentru mine, spune, da, putem
avea de-a face cu vreun gen de navă.
Indienii nativi
din America de Nord cunosc, bineînteles, pasărea.
Dar acum a ajuns ceva diferit, un obiect care poate zbura,
care este mai mare decât vulturul, dar, în acelasi timp,
face un zgomot îngrozitor. Astfel, aveti modelul de Thunderbird.
Chiar si când
aeroplanele au început să meargă pe cer, aici în
Sud-vest, lumea le denumea păsări metalice.
Propriu-zis, când prima navă cu aripă fixă a aterizat în Zuni,
indienii de acolo, de fapt, au venit si
au venerat aeroplanul.
Mă face să mă gândesc
la un concept numit urmărire culturală, care contine ideea că
OZN-urile se pot masca, apărând ca aproape orice.
Întoarceti-vă în China antică unde se vorbeste despre dragoni zburători.
Întoarceti-vă la anticii
egipteni, care vorbesc despre bărci zburătoare.
Mergeti în vremurile romane, unde se vorbeste despre scuturi
zburătoare. Poate că asta a fost doar
interpretarea lor, sau poate asta au văzut, de fapt.
Au săgetat, într-adevăr, nave spatiale extraterestre
cerurile noastre acum mii de ani?
Pot fi povestirile despre păsările tunetului, dragoni si care
zburătoare nu doar legende, ci dovezile pe care le căutam?
Probabil că atunci când propria noastră tehnologie
ne va permite să ne aventurăm departe în spatiu vom primi
răspunsul final, că extraterestrii si umanitatea împart o origine comună
si probabil... un destin comun.
Traducerea si adaptarea ~ Pterodactyluss20 ~
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania