Misterioase capete de piatră.
Cum dracu' au realizat astea?
De unde au venit?
Si cum le-au transportat?
Monumente antice, continând blocuri de 100 de tone.
Unele dintre pietre au o mărime atât de mare,
că masinăriile moderne sunt incapabile să le pună acolo.
Si granit masiv, tăiat cu o incredibilă precizie.
Noi însisi astăzi nu putem
reproduce ceea ce strămosii nostri,
după cum se spune, au realizat cu zidăria de piatră.
Pretutindeni în lume, există structuri
gigantice ce i-au sicanat pe arheologi.
Puteau ei, într-adevăr, să le construiască, folosind unelte primitive?
Sau pot fi produsul unei tehnologii extraterestre?
Extraterestrii nu ar fi plecat fără să lase vreo dovadă.
Au dorit ca în viitorul îndepărtat să începem să reflectăm,
am fost noi vizitati din spatiul sideral?
Milioane de oameni, pretutindeni în lume, cred că am fost
vizitati în trecut de fiinte extraterestre.
Si dacă este adevărat?
Au ajutat, într-adevăr, extraterestrii antici
la modelarea istoriei noastre?
Si dacă da, puteau avea ei
o legătură cu cele mai misterioase structuri din lume?
Traducerea, adaptarea si sincro ~ Pterodactyluss20 ~
EXTRATERESTRII ANTICI EDITIE SPECIALĂ
STRUCTURI MISTERIOASE Sezonul 8, episodul 2
În nord-vestul coastei franceze, chiar la sud de Bretagne,
se află unul dintre cele mai importante situri preistorice din Europa.
Pe litoralul satului Carnac, peste 3.000 de pietre
megalitice sunt plasate în linii, în peste 3,2 km.
Pietrele Carnac au fost tăiate din formatiunile de roci locale si
ridicate între anii 4.500 si 2500, î.Hr, la sfârsitul Epocii de Piatră.
Reprezintă cea mai mare colectie de pietre asezate în picioare din lume.
Arheologii sunt consternati de multii megaliti de aici de la Carnac.
Cu sigurantă este proiectul unei constructii masive, cu blocuri
de granit ce cântăresc de la 50 si 100, până la 350 de tone.
Legendele de aici spun că gigantii au construit Carnac-ul.
Trebuie însă să te întrebi, care este adevăratul scop al acestor gigantici
megaliti, si de ce ar fi mutat oamenii preistorici
toate aceste pietre masive si
le-au plasat pe multele aliniamente, aici la Carnac?
Mii de mari pietre au fost asezate
într-un model foarte interesant.
Ele sunt aranjate pe linii intersectate, care formează triunghiuri,
ce pot fi vizibile doar din înăltimea cerului.
Poate că aceste aranjamente de pietre
au reprezentat o cale de comunicare
cu fiinte extraterestre.
Poetul grec antic Pindar vorbea de o tară
mistică, numită Hiperboreea, departe
în nord, unde soarele strălucea toată ziua.
Legendele afirmă că Apollo a vizitat Hiperboreea, călătorind
în carul lui de foc la fiecare 20 de ani.
Apollo le-ar fi spus grecilor, bine, trebuie
să plec să văd si alti oameni, trebuie să plec să-i educ.
Si ei au întrebat, păi, încotro pleci?
Iar el a răspuns, ei bine, plec, de fapt, într-un loc care este
dincolo de locul de unde vin vânturile de nord.
Este tara hiperboreenilor.
Desi majoritatea arheologilor au speculat că
pietrele Carnac sunt foarte probabil semne de morminte, teoreticienii
astronautilor antici cred că aceste pietre sunt intentionat
expuse într-o formatie geometrică unică.
Au existat multe speculatii, de secole.
Si doar acum câtiva ani, în Franta, au început
să fotografieze toată zona Bretagne din elicoptere.
Si când au asezat imaginile împreună, deodată
cineva a realizat că, hei, asta nu-i o coincidentă.
Lungimile liniilor sunt întotdeauna aceleasi - 2.860 de metri,
sau exact jumătatea la 2.860 de metri.
Unghiurile sunt întotdeauna la fel.
Sunt unghiuri pitagoreice.
Totul reprezintă o gigantică diagramă
geometrică din Epoca de Piatră, ceea ce este imposibil.
Oamenii din Epoca de Piatră nu aveau nicio idee de triunghiurile lui Pitagora.
Pitagora a trăit prin anii 420, î.Hr.
Chiar crezând că aranjamentul geometric
al pietrelor Carnac predatează teorema lui Pitagora cu mai bine
de 2.000 de ani, rămâne o întrebare.
De ce au fost aranjate pietrele într-un model atât de precis?
Pietrele Carnac sunt unele dintre cele câteva lucruri
de pe planetă care, într-adevăr, pot fi văzute din spatiu.
Si ele sunt un indicator perfect pentru orice fel de vehicul aerian
ce are vedere în jos pe pământ.
Multi dintre turistii care au venit aici la Carnac afirmă că
pot să simtă, de fapt, energia
ce emană din acesti monoliti de granit.
Cum de stiau oamenii antici despre această energie?
E posibil ca ei să fi fost capabili să folosească această energie
chiar pentru a muta si ridica aceste gigantice pietre?
În opinia mea pietrele au fost asezate cu un scop.
Extraterestrii le-au spus strămosilor nostri faceti asta, si asta.
Nu extraterestrii au fost cei care au creat liniile de pietre.
Oamenii le-au făcut,
dar din ordinul extraterestrilor.
Au fost făcute însă pietrele Carnac pentru un astronaut antic,
numit Apollo, când a zburat în nava lui spatială la mare înăltime?
Dacă zeul grec Apollo a fost, într-adevăr, un gen de
astronaut antic, este posibil ca pietrele de aici de la Carnac
să fi fost un indicator directional pe calea spre îndepărtatul
nord, spre Hiperboreea anticilor zei.
La peste 1.600 km nord de Carnac se află
Scandinavia, căminul anticilor oameni numiti scandinavi.
Scandinavii reprezentau o populatie tribală germanică,
care a trăit în ceea ce este cunoscut acum ca Suedia, Danemarca,
Islanda si Norvegia.
Legendele scandinave înregistrează triumful marilor războinici
cu un arsenal avansat, tehnici
de luptă sofisticate si abilităti de navigatie.
Ca si la greci, mitologia scandinavă include fiinte supranaturale,
alte lumi si zei puternici.
Ca si romanii însă, se puteau referi miturile scandinave
nu la zei diferiti, ci la aceiasi zei ca cei descrisi de anticii greci?
Există un număr de asemănări între
mitologia grecească si cea scandinavă,
iar multi dintre zei sunt aproape identici.
Si, în mare parte, ei fac aceleasi lucruri.
Descrierile despre zeul viking Odin, zeul războiului,
al mortii si al cunoasterii,
si zeul grec Zeus, contin frapante similarităti.
Zeus si Odin sunt, amândoi, zeii-părinti ai cerului.
Ei călătoresc în ceruri,
în care de luptă, pentru că sunt înruditi cu divinitătile solare.
Precursoarea multor credinte religioase o reprezintă venerarea soarelui.
Anticii stiau că viata vine de la soare.
Astfel, acesta reprezintă un mare mister si sursa unei mari admiratii.
Ceea ce aveti acolo nu este doar o zeitate minoră,
ci, într-adevăr, punctati una dintre zeitătile conducătoare.
Acesta este un personaj foarte important.
Si astfel, oricine e în spatele lui Odin, sau Zeus, este, evident, o persoană,
sau o entitate divină, care e împărtită de aceste culturi.
Si este clar că oricine a inspirat mitul lui Zeus,
sau Odin, este cumva cineva care a avut
o contributie extrem de importantă pentru a crea ambele civilizatii.
Astfel, cu sigurantă, această entitate a fost cunoscută de-a lungul Europei.
Puteau fi, într-adevăr, zeii scandinavi si greci
aceleasi fiinte extraterestre?
Au folosit ei pietrele megalitice de la Carnac
ca pe un indicator directional, ce putea fi văzut din înăltimile cerului?
Si dacă da, este posibil ca acest sit, si alte structuri
megalitice, pretutindeni în lume,
să fi fost construite, într-adevăr, cu ajutorul tehnologiei nepământene?
Teoreticienii astronautilor antici spun DA, si afirmă că următoarea dovadă poate
fi găsită examinând rocile
megalitice din Bolivia, tăiate cu o precizie incredibilă.
Palm Springs, California.
Maestrul tăietor în piatră si sculptor Roger Hopkins utilizează o varietate
de unelte sofisticate pentru a tăia si a da formă rocilor dure.
Instrumente puternice, precum cutite cu diamant si
polizoare, îi permit să dea formă lucrărilor de artă din uriase
blocuri de granit aduse din carierele vecine.
Cu toate acestea, până si cu uneltele high-tech, Hopkins nu poate reproduce
ceea ce au realizat civilizatiile antice cu mii de ani în urmă.
Pot fi aceste metode tehnice avansate indiciul care
dovedeste că oamenii au primit ajutor de la fiinte extraterestre?
Precizia unora dintre lucrările pe care le-am văzut e de-a dreptul incredibilă.
Este posibil să fie făcute cu mâna,
dar le-ar fi luat o incredibil de mare perioadă de timp.
În plus, trebuie să ai ani de experientă ca să fii capabil să le realizezi.
După părerea mea, cele mai palpabile indicii ale dovezii
că ne uităm la o posibilă tehnologie extraterestră este
când privim anticele tehnici de tăiere a pietrei.
Pentru că, în anumite situatii, noi însisi astăzi nu putem
reproduce ceea ce strămosii nostri,
după cum se spune, au realizat cu metodele de tăiere a pietrei.
Puma Punku este un mare complex de temple situat
pe un platou înalt din Bolivia.
Majoritatea arheologilor datează situl prin, aproximativ, anii 200, î.Hr.
Oamenii care au locuit aici nu aveau nici limbă scrisă,
nici roată, cu toate acestea,
au construit una dintre cele mai complexe structuri din lume.
Teoreticienii astronautilor antici consideră
Puma Punku ca pe o dovadă clară a influentei extraterestre.
Ruinele pe care le-am găsit la Puma Punku sunt de-a dreptul extraordinare.
Puma Punku desfide logica.
Interesul pentru Puma Punku nu este atât de mare pentru faptul
că s-a ales piatră cu piatră ca să se potrivească perfect,
ci faptul că pietrele, ca atare, au un design atât de uimitor că
necesită notiuni abstracte de matematică,
ceea ce e, de departe, dincolo de orice utilizăm noi acum, de fapt.
Cu toate acestea, cumva, în trecut, cineva a făcut asta
cu un scop precis, si într-un mod în care doar programele de computer
ar fi în stare s-o facă, cum este posibil?
Pe înaltele platouri din Bolivia, Puma Punku.
Unele dintre aceste blocuri au fiecare 40, 50 de tone.
Ce ne puteti spune despre asta?
Cerule, ele... ele au tăieturi precise,
stiti, foarte fin fasonate, la vechimea de 5.000 de ani.
Vreau să spun, este aproape incredibil.
Iar... aceste fete tăiate,
astea de-aici, sunt impresionante.
Si unele dintre incizii taie.
Priviti aici înăuntru, toate tăieturile astea interioare,
sunt foarte greu de făcut.
Vreau să zic, ar fi foarte dificil pentru noi, cu...
cu înzestrarea noastră să obtii o astfel de precizie.
- Să discutăm putin... - Dumnezeule.
- ... despre interiorul cutiilor. - Mi-a fost teamă
c-o să mă puneti să vorbesc despre asta.
Asta-i lucrarea dracului.
Vreau să zic, dacă vrem să facem asa ceva astăzi,
am folosi ceea ce avem, aceste
masini conduse de computere care au...
au pastile diamantate si
au un model pe care, stiti, computerul îl urmează.
Dar până si atunci, este posibil să nu iasă asa perfect.
Pentru că, si dacă crezi că poti spune că
evident, piesa asta-i spartă...
... nicăieri aici nu poti vedea vreo imperfectiune.
Este ca... si apropo, când ajungi aici, dacă pipăi
cu degetele aceste canturi si apesi putin pe ele,
poti să te tai.
Atât de ascutite sunt canturile.
Unde însă au dezvoltat
oamenii antici o astfel de tehnologie?
Este într-adevăr posibil ca vizitatori extraterestri
să furnizeze diferite metode de constructie si unelte?
Când am văzut aceste blocuri,
n-am crezut că ele sunt cu adevărat tăiate.
Primul lucru care mi-a trecut prin cap a fost că acestea par foarte
similare sistemului de blocuri textile al lui Frank Lloyd Wright,
pe care l-a folosit la casele lui din California, la începutul anilor '20.
Acum, el le-a turnat la propriu în cofraje.
Există, de fapt, antice legende incase
care sugerează că ei aveau capacitatea de a înmuia piatra.
La Sacsayhuaman, de exemplu, găsim aceste blocuri gigantice
de piatră, ziduri gigantice de piatră, unde arată ca si cum
pietrele au fost topite, puse pe pozitie si, apoi, întărite din nou.
Este posibil ca precizia tăierii pietrelor
de la Puma Punku să fie, într-adevăr, produsul tehnologiei extraterestre?
Probabil că următoarele indicii pot fi găsite pe cealaltă parte a globului,
la o antică civilizatie, ce a fost găsită îngropată în pământ.
Situată la mai mult de 800 km depărtare de înghesuiala
străzilor din Istanbul se află Sanliurfa, în sud-estul Turciei.
Aici, în 1994, pe un vârf de deal prăfuit, un cioban din zonă
a observat un fel de piatră ce iesea în afară, pe terenul lui.
Si a început să sape, în cele din urmă dezgropând un stâlp de 5,8 metri.
Suprafata lui era cizelată si în mijloc apărea
sculptura în relief a unui animal straniu. La o examinare mai atentă,
s-a constatat că fina slefuire a pietrei fusese
făcută de cioplitori talentati, ce dispuneau de unelte avansate.
Când vestea despre descoperire a ajuns la urechile comunitătii
stiintifice, un fapt a devenit evident: un cioban kurd
s-a împiedicat de ceea ce este, probabil, cea mai remarcabilă
descoperire arheologică a timpurilor contemporane,
un sit cunoscut ca Gobekli Tepe.
Timp de 13 ani, o echipă de arheologi germani
a studiat meticulos dealul.
Si arheologii au efectuat datarea cu carbon, cât de precis s-a putut.
Le-a luat 13 ani ca să dezgroape doar cinci procente
dintr-o civilizatie gigantică.
Ei stiu ce se află sub pământ.
Cercuri peste cercuri, peste cercuri, cercuri perfecte de piatră.
Si iesind afară din aceste cercuri de piatră, uriase coloane
sculptate, cu o înăltime de 5,8 metri si 15 tone o coloană.
Rezultatele testelor sustin idea că Gobekli Tepe
are cam 12.000 de ani vechime, cu aproape 7.000 de ani mai veche decât
Cornul Fertilitătii Mesopotamiei,
supranumit de multă vreme leagănul civilizatiei.
Gobekli Tepe, acum, cel mai vechi sit de pe planeta noastră.
Stim că niciun alt sit nu este atât de dezvoltat ca acesta.
Si acum, el dublează lungimea istoriei umanitătii.
Si chiar aici se află acest gigantic sit cu
imense structuri megalitice circulare.
Se află acolo, un mister,
provocându-ne să aflăm, cum a fost realizat acesta?
Care este trecutul acestuia?
Nu stim cine l-a creat.
Pur si simplu au răsărit din întunericul ultimei Epoci Glaciare,
despre care nu stim nimic,
si au intrat în istorie gata dezvoltati.
Si pentru mine aceasta este
indicatia unui important episod uitat din istoria omenirii.
În mod curios, după 13 ani de săpături, arheologii
ce studiază anticul sit
nu au reusit să recupereze nici măcar o singură unealtă de tăiat piatra.
Nu au găsit nici vreo ustensilă agricolă.
Cum Dumnezeu poti contempla coloane înalte
de 5,8 metri, sculptate la perfectie,
de 11.000, 12.000 de ani vechime, si nicio unealtă.
Misterul de la Gobekli Tepe este mai departe
întretinut de anticele
sculpturi găsite peste tot în cadrul sitului.
Ele înfătisează creaturi precum porci mistreti si gâste.
Vedem variate tipuri de creaturi,
diferite animale, păsări, insecte si chiar forme umanoide
abstracte, ce par că împreună creează această menajerie
foarte ciudată, care i-a aiurit
complet pe arheologii care au dezgropat acest sit.
Acum, despre ce reprezintă ele intrăm în zona speculatiilor,
dar intuitia îmi spune că ele ar putea să reprezinte o... arcă în piatră.
Situat la mai putin de 560 km de muntele Ararat,
locul unde multi savanti biblici cred că se află rămăsitele
Arcei lui Noe, sculpturile de animale de la Gobekli Tepe sugerează
o perioadă în istoria regiunii când populatia de animale
indigene puteau avea o origine total diferită.
Pot însă furniza, într-adevăr, sculpturile dovada istorică
a Potopului descris în Biblie?
Arheologii sunt constienti că există mai mult decât
mitul de 2.000 de ani al unei mari inundatii,
ce a distrus o civilizatie timpurie.
Unii cercetători speculează că evenimentele
unei inundatii cataclismice si povestea similară ce ne spune despre
Arca lui Noe au fost înregistrate în piatra stâlpilor de la Gobekli Tepe.
Dacă-i adevărat, aceasta ar împinge datarea Potopului înapoi,
la sfârsitul ultimei Epoci Glaciare, cu mult înaintea perioadei biblice.
Există dovada
că acesta putea sfârsi total catastrofic.
S-au întâmplat o multime de lucruri, o multime
de migratii, posibilitatea ca apele să crească foarte repede,
o multime de schimbări rapide în modurile de vietuire.
Rămân însă alte întrebări, probabil chiar mai profunde.
Cine a construit Gobekli Tepe?
În ce scop?
Si cum a rămas un astfel de sit antic în conditii aproape
intacte mai bine de 10.000 de ani?
În cazul Gobekli Tepe, am descoperit că
situl a fost plasat cu atentie sub nisip.
Acest sit a fost îngropat.
Pare ca si cum, cumva, Gobekli Tepe nu mai era folosit
si oamenii au plecat, dar au avut o atât de mare
adoratie pentru acest loc important că, decât să-l distrugă,
l-au pus la păstrare, îngropându-l.
Este posibil ca oamenii de la Gobekli Tepe să fi avut
o astfel de veneratie pentru loc,
pentru că, într-adevăr, fusese construit cu ajutorul tehnologiei extraterestre?
Teoreticienii astronautilor antici spun DA si afirmă că următoarea dovadă
că extraterestrii s-au aflat în spatele constructiei
celor mai misterioase structuri din lume poate fi găsită
în Liban, într-un sit ce datează cu aproape 9.000 de ani în urmă.
Estul Libanului,
valea Bekaa.
Aici, în acest sit arheologic,
se află ruinele Heliopolis-ului, construit în secolul al IV-lea, î.Hr.,
de Alexandru cel Mare, în onoarea lui Zeus.
Dar sub coloanele corintiene si vestigiile arhitecturii
atât grecesti, cât si romane, se află
ruinele unui sit cu mult, mult mai vechi.
Conform arheologilor, datează de aproape 9.000 de ani:
anticul oras Baalbek,
numit după timpuria zeitate canaanită, Baal.
Baal este zeul vietii,
zeul cerului, zeul soarelui.
El era zeul ce a fost venerat în orasul Baalbek,
în vremurile canaanite si feniciene.
Si astfel, pentru că deja era sacru datorită
zeului Baal, grecii, si mai apoi romanii,
ar fi construit temple în acelasi loc.
Expertizele arheologice au dezvăluit
că fundatia din pietre enorme, ce se află la baza sitului,
datează de zeci de mii de ani.
Baalbek, asa cum îl stim din dovezile
arheologice, trebuie să fi existat în perioada Neoliticului,
între anii 6.000 si 8.000, sau chiar anii 9.000, î.Hr.
Si mai semnificativ însă pentru teoreticienii
astronautilor antici este credinta lor că
platforma de piatră colosală putea,
odată, să fi servit ca rampă de lansare pentru călătorii spatiali.
Nu stim de ce a fost ales Baalbek în acest loc specific.
Ar putea fi un loc cu puteri speciale.
Înaintea templului roman a existat, de fapt, această
platformă de statie spatială care, pare-se, era folosită pentru
venirea si plecarea extraterestrilor pe planeta Terra.
Ca dovadă, cercetătorii indică
giganticele pietre megalitice încorporate
în fundatie, fiecare cântărind
între 800 si 1.200 de tone si potrivindu-se împreună perfect.
Acesta este adevăratul mister din Baalbek, cum au ajuns
aceste pietre acolo, de ce le-au plasat acolo si
în mod precis, cum au fost transportate acolo, pentru că
unele dintre pietre sunt atât de mari, că masinăriile moderne
sunt incapabile să le pună acolo,
dar, cumva, strămosii nostri au fost în stare să facă asta.
Unii au sugerat că acest bloc de piatră, singur,
cântăreste peste 1.200 de tone.
Cum a fost transportat acolo?
Pentru că, evident, este plasat în vârful acestor siruri de pietre
pe care le găsim aici jos, însemnând că acest bloc a fost
ridicat si apoi potrivit în vârful acestor pietre de aici.
Si pentru că aceste blocuri erau gigantice, oamenii
antici au dedus că extraterestrii, sau forte
necunoscute le-au adus chiar acolo.
Este unul dintre cele mai vechi, cele mai vechi situri megalitice
de pe planetă, si contine aceste uriase blocuri de piatră asezate într-un
model geometric precis, într-o vreme când oamenii preistorici
care ar fi trăit acolo, care ar fi ajuns în valea Bekaa
din Liban, nu ar fi stiut
cum să transporte pietre de o asemenea natură.
Dar chiar si mutându-le, extragerea si asezarea unor atât
de masive pietre a fost de o asemenea
dificultate, că atunci cine sau ce le-au asezat acolo?
Si probabil si mai important:
De ce?
Stim că anticii întotdeauna au mers în locuri
strategice si, în mod clar, Baalbek este unul dintre ele.
Este un loc unde zeii
erau venerati, unde, se spunea, zeii erau prezenti.
Si astfel, când au ajuns la Baalbek,
acolo a fost construită acea platformă cu un scop.
În ce scop a fost utilizată, rămâne
o întrebare la care nu putem răspunde acum.
Ceea ce stim însă este faptul că orice s-a întâmplat acolo a avut
o mare semnificatie religioasă pentru ei si a fost legată
de venerarea zeitătilor, zeităti
care, în mod clar, au o origine nepământeană.
Este posibil, asa cum cred teoreticienii astronautilor
antici, ca Baalbek să fi fost considerat un loc sacru
timp de mii de ani, pentru că era locul unde
fiinte extraterestre au ajuns pentru prima oară pe Terra?
Probabil, răspunsul poate fi găsit examinând alte pietre
megalitice de pe insula Pastelui.
Sudul oceanului Pacific. La 3.700 km vest de America
de Sud, în unul dintre cele mai îndepărtate locuri de pe Terra,
se află figuri gigantice de piatră, ce stau cu spatele spre mare.
Numite "moai" de către băstinasi,
ele sunt sentinelele tăcute ale insulei Pastelui.
Moai-urile sunt împrăstiate pretutindeni pe insulă,
si sunt pozitionate, în cea mai mare parte, pe înăltimile platourilor.
Un moai este o... este o piatră sculptată a unui strămos decedat.
Ei au fost odată indivizi reali,
ce au domnit, sau au condus societatea.
Ei erau sefi, si apoi, după moartea lor,
credem că au fost reprezentati în piatră.
Aproape 900 de moai
au fost sculptati între secolele al XII-lea si al XVIII-lea.
Ciopliti cu unelte de piatră din rocă vulcanică, cele mai înalte
au o înăltime de 10 metri si o greutate uluitoare de 75 de tone.
Probabil că ele ofereau în trecut o priveliste si mai unică.
E posibil să fi fost vopsite.
Si, de asemenea, aveau ochi mari, din coral alb, cu pupile de obsidian.
Astfel, era un mod foarte eficace de a spune oamenilor,
nu verbal, ci simbolic,
că cineva te priveste si ar trebui să mergi înainte.
Că ar trebui să faci ceea ce trebuie să faci.
Oamenii care au creat moai-urile îsi spuneau
Rapa Nui, si majoritatea istoricilor cred că
strămosii lor polinezieni au venit pe insulă în canoe,
traversând vastul ocean Pacific între anii 700 si 1.100 d.Hr.
Peste câteva secole însă, din motive care au rămas încă neclare,
ceea ce fusese odată o insulă a paradisului
s-a transformat într-un desert fără vegetatie,
dominat de foamete, violentă si, spun unii, canibalism.
Când au ajuns primii europeni în 1722, cultura Rapa Nui
era deja aproape distrusă, si câtiva s-au gândit
cum au putut crea moai-i niste oameni atât de primitivi.
Cum dracu' au realizat astea?
De unde au venit?
Si cum le-au transportat?
Nimeni nu stie.
Oamenii de stiintă contemporani au încercat foarte mult si au
esuat în a copia priceperea anticilor Rapa Nui.
În 1987, antropologul Charles Love a folosit cilindrii pentru a muta
replica unui moai de 9 tone la Western Wyoming Community College.
Gata? La trei.
Unu, doi, trei.
Haideti. Haideti.
Bine!
Multumesc.
Au fost în stare să-l clintească doar 1,3 cm.
Alti cercetători au încercat să tragă moai-ul cu sănii.
Există însă o singură problemă
la ideea de a muta moai-i cu sănii sau cilindri.
Când mergi pe insula Pastelui,
nu pare că au avut suficient lemn ca să facă cilindri.
Si, de fapt, în anii 1700, primele patru expeditii pe insula
Pastelui, într-adevăr, nu au văzut vreodată vreun copac.
Si astfel, acesta-i adevăratul mister al insulei Pastelui.
Cum poti muta o statuie de mai multe tone dacă nu ai arbori pentru cilindri?
Conform istoriei orale a Rapa Nui,
moai-i au fost cărati într-un mod foarte neobisnuit.
De fapt, cu totii au reprodus acelasi lucru.
Moai-i au mers la "ahu", si aceasta e singura explicatie pe care au dat-o.
Însă cine sau ce a avut puterea să facă moai-i de mai multe tone
să pară că merg la ahu-l lor, sau pe platourile de piatră?
În 1919, arheologa britanică Katherine Routledge, care a trăit
un an pe insula Pastelui, a înregistrat legendele si
declaratiile unei femei bătrâne care
a spus că moai-i au fost cărati cu o energie mistică, numită "mana".
Si, conform istoriei orale a oamenilor Rapa Nui,
mana a venit de la zei.
Mana a fost un cadou personal
al zeilor pentru locuitorii insulei Pastelui.
Era această mana, într-adevăr, un gen de fortă magică?
Bineînteles că nu.
A fost un gen de tehnologie gresit înteleasă,
un tip de dispozitiv, o unealtă extraterestră cu ajutorul
căreia puteai să muti aceste masive
capete din insula Pastelui foarte usor.
Au cunoscut primii locuitori ai insulei Pastelui,
într-adevăr, cum să descifreze secretele gravitatiei, folosind mana?
Si, dacă da, de unde putea veni
o astfel de putere în lumea fizică?
Puteau aceste abilităti extrordinare, pierdute pentru totdeauna,
să fi fost aduse de vizitatori extraterestri?
Probabil, următoarea dovadă poate fi găsită la o structură
misterioasă, în sudul Floridei,
construită din blocuri de coral de 30 de tone.
Homestead, Florida, 48 km, la sud de Miami.
Acest orăsel de tară este gazda uneia dintre cele mai
misterioase structuri din America de Nord, o grădină de piatră făcută
din blocuri sculpate din coral antic, unele cântărind 30 de tone.
Se numeste Castelul de Coral.
Întinzându-se pe câtiva acri, formatiile complexe, desenele
incluse în peretii de piatră si sculpturile uimesc turistii.
Însă fată de alte mari structuri din lume,
acest sit nu este antic.
Adesea s-a spus despre Castelul de Coral din Florida că este
cea mai modernă structură megalitică construită vreodată.
În 1923, Ed Leedskalnin, un imigrant
leton, a început constructia a ceea ce l-a origine s-a numit Rock Gate Park.
De crezut însă sau nu, Leedskalnin a insistat în faptul că
nu a utilizat masinării moderne pentru a construi impresionanta structură.
De asemenea, el a afirmat că a muncit singur.
Ei bine, Ed a fost un pustnic si un singuratic,
a fost un străin, un sihastru si un om de stiintă.
El a fost îndrăgostit de o femeie si a dorit să construiască
această amenajare în memoria ei.
Si a asteptat ca ea să vină din Europa, si a asteptat,
si ea nu a venit vreodată.
Însă marea întrebare este, cum a reusit să mute acest omulet plăpând
miile de kilograme ale unui bloc, de unul singur.
Cu peste 1,5 metri înăltime si cândărind "doar"
45,4 kg, Leedskalnin a spus că a sculpat, mutat si
pozitionat pietre uriase de multe tone,
utilizând doar un tripod improvizat.
El are un tripod, trei piese de Florida Pine,
împreună cu niste lanturi, si acum ridică 30 de tone,
zece tone de rocă, nu e posibil.
Nimeni nu poate să facă asta.
El ar fi lucrat noaptea si nu ar fi lăsat pe nimeni să-l urmărească.
Si a spus că el cunoaste secretele piramidelor.
Însă la ce se referea Leedskalnin cu exactitate?
A redescoperit el aceeasi tehnologie avansată, utilizată
la construirea structurilor megalitice de la Carnac si Gobekli Tepe?
Repetând la nesfârsit, Ed le-ar fi spus oamenilor că
el cunoaste secretele ce i-au ajutat
pe egipteni să construiască piramidele.
Despre ce vorbea?
De ce, în mod constant, revenea la egipteni?
Nu stim.
Leedskalnin si-a continuat munca la
Castelul de Coral până la moartea lui în 1951.
În jurnalele pe care le-a lăsat în urmă, constructorul a explicat că
el a descoperit anticul secret de transformare a pietrelor
în obiecte fără greutate.
Ed spune în brosura lui, "Magnetic Current",
că gravitatia reală este, de fapt, un magnet autentic.
Astfel, dacă inversezi fortele magnetice cu o fortă de acelasi fel
de unde radio electromagnetice,
poate pe frecvente, poti să faci apoi aceste roci să nu fie atât de grele
pe cât par si astfel le poti ridica.
Dar dacă Leedskalnin a dezvoltat un dispozitiv ce
putea modifica gravitatia, care era secretul lui?
Unii sugerează că răspunsul se află într-o misterioasă cutie neagră,
ce poate fi văzută în diferite fotografii,
o cutie care de atunci a dispărut.
Cutia neagră, stând în vârf, este elementul
pe care nimeni nu l-a văzut vreodată, cu exceptia
câtorva poze, si nimeni n-a văzut-o, nici măcar astăzi.
Credem că lada neagră avea ceva de-a face cu ridicarea
acestor masive, grele, casante
bucăti de rocă sus în aer, într-un mod pe care nimeni nu poate să-l copieze.
El detinea un gen de masină magnetică, depusă într-una din
alte locatii ale lui, până când a fost demontată,
dar avea o capacitate revolutionară.
El putea face un lucru să se învârtească.
Întregul loc putea fi antigravitational.
Probabil că el doar le împingea pe locurile stabilite.
Levitatia este singura cale pe care o cunosc
de a ridica obiecte foarte grele.
Trenurile cu viteză foarte, foarte mare sunt levitate magnetic.
Aceste trenuri de mare viteză n-au roti care să atingă vreo sină.
Propriu-zis, ele sunt suspendate deasupra glisierei utilizând forte magnetice.
Putem specula acum că
există tehnici pentru utilizarea
electromagnetismului ca să anuleze gravitatia.
Aceasta a fost marea căutare a lui Einstein.
Motivatia pentru o astfel de tehnologie este, bineînteles,
lansarea unei mari nave spatiale în spatiul sideral.
Foarte bine.
Este posibil ca Ed Leedskalnin să fi utilizat antigravitatia
pentru a levita si a aseza enormele roci,
folosite la constructia Castelului de Coral?
Dacă da, de unde a primit o cunoastere atât de incredibilă?
Si el a murit, luând secretul în mormânt.
Întrebarea este, a inventat-o el, sau, cumva, el însusi
a mostenit-o, sau a învătat-o
din traditii, sau poate de la vreun vizitator de pe alt tărâm?
Singurul lucru care poate fi explicat este că cineva
cu o mare clasă de fizică si întelegere a gravitătii
a creat abilitatea ca o singură persoană să ridice pietre
pe care tehnologia modernă nu o poate face, la modul cum a făcut-o el.
Trebuie să fi venit dintr-un alt loc din această galaxie.
Faptul că un singur tip a creat aceste structuri
masive este absolut fascinant.
Sugerez că a făcut asta cu o tehnologie extraterestră?
Nu, pentru că nu stiu.
Exclud această posibilitate?
Nu.
Dacă extraterestrii au vizitat Terra în vremurile antice, probabil că
misterioasele structuri de piatră ale lumii pot furniza dovezi
nu doar din trecutul umanitătii, ci si din viitorul ei.
Eu cred că extraterestrii nu ar fi
părăsit sistemul nostru solar cu mii de ani în urmă fără să lase vreo dovadă.
Ei au dorit ca în viitorul îndepărtat să începem să reflectăm,
"Am fost noi vizitati din spatiul sideral?"
Pot exista încă dovezi suplimentare
ascunse chiar în fata ochilor nostri?
Dovezi care, odată descoperite,
vor dovedi odată pentru totdeauna că nu suntem singuri?
Traducerea, adaptarea si sincro ~ Pterodactyluss20 ~
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania